ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 р. 	Справа № 480/9226/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 (суддя Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 18.11.25) по справі № 480/9226/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Індустрія" 
до  Головного управління ДПС у Сумській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернова Індустрія" (надалі - позивач, ТОВ "Зернова Індустрія") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №531818282314 від 11.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 1 860 700,99 гривень.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.03.2024, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Індустрія" до Головного Управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № 531818282314 від 11,08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 1 860 700,99 гривень.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13,м. Суми, Сумська область,40009, код ЄДРПОУ 43995469) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Індустрія" (вул. Залізнична станція, буд. 7,смт. Низи, Сумський район, Сумська область, 42335, код ЄДРПОУ 38244520) судовий збір у сумі 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн.00 коп. 
Постановою Верховного Суду від 29.05.2025 частково задоволено касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області. Скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024, а справу направлено на новий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № 531818282314 від 11.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 1 860 700,99 грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Індустрія" (вул. Залізнична станція, буд. 7, смт. Низи, Сумський район, Сумська область, 42335, код ЄДРПОУ 38244520) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 43995469) судовий збір у розмірі 26 840,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що застосування резидентом пільгової ставки здійснюється лише за сукупності таких умов: нерезидент – отримувач доходу у вигляді процентів, є кінцевим бенефіціарним власником доходу і є резидентом країни, з якою Україною укладено відповідний міжнародний договір. При цьому, важливою умовою для застосування пониженої ставки податку на прибуток іноземних юридичних осіб при виплаті доходу нерезидентам є їх статус бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу. Наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України не є достатньою умовою для застосування пільгової ставки при виплаті доходу нерезиденту з джерелом походження з України у вигляді процентів. У свою чергу, для визнання особи як фактичного отримувача доходу (бенефіціарного власника) необхідним є не тільки наявність правових підстав для безпосереднього отримання доходу, але і те, що така особа повинна бути безпосереднім вигодоотримувачем, тобто особою, яка отримує вигоду від доходу та визначає його подальшу економічну долю. Безпосередній отримувач доходу не є бенефіціарним власником у випадку, якщо його права отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу обмежені договірним чи юридичними зобов`язаннями передати цей дохід іншій особі, на що можуть вказувати як умови самого договору, так і інші обставин. 
Наголошує, що обставинами, які у даній справі вказують на умисне створення пільгового податкового режиму є: відсутність у нерезидента ZANGER ENTERPRISES LIMITED кваліфікованого персоналу (крім директора), відсутність приміщень (крім офісу), відсутність операцій, які властиві нормальній господарської діяльності (отримання аутсорсингових послуг в умовах відсутності квалфікованого персоналу в штаті), відсутність іншої фінансової діяльності (крім кредитування), фінансові показники діяльності нерезидента (відсутність інших доходів, крім процентів; перевищення кредиторської заборгованості над дебіторською; відсутність операційних витрат, які б свідчили про нормальну господарську діяльність), відсутність власних коштів для надання позики, співвідношення розміру наданих і отриманих нерезидентом позик та відсотків за ними, необхідність виплати нерезидентом більшої частини доходу іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.
На переконання ГУ ДПС у Сумській області, компанія-нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED не є кінцевим бенефіціарним власником доходу, отриманого від Позивача у вигляді процентів за кредитним договором №6 від 30.10.2015. А тому ТОВ «ЗЕРНОВА ІНДУСТРІЯ» не мало правових підстав для застосування пониженої ставки податку, який сплачуються при виплаті доходу з джерелом походження в Україні компанії-нерезиденту.
Звертає увагу на те, що збитковість господарської діяльності ZANGER ENTERPRISES LIMITED є ознакою посередництва в правовідносинах за договором позики № 6 від 30.10.2015 між ТОВ "Зернова Індустрія" та ZANGER ENTERPRISES LIMITED, оскільки співвідношення розміру наданих і отриманих нерезидентом позик та відсотків за ними, необхідність виплати нерезидентом більшої частини доходу іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому, зводить нанівець можливість вільного розпорядження таким нерезидентом коштів, отриманих як відсотки за позикою від Позивача. Тобто навіть в умовах відсутності відомостей про фактичний рух коштів, можна стверджувати, що кошти отримані як відсотки за позикою могли бути використані ZANGER ENTERPRISES LIMITED тільки на погашення кредиту перед Fania Enterprices Ltd.
З посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 29.05.20225 по справі 480/9226/23 вказує, що відсутність безпосередньо визначених у самому договорі позики умов або ж додаткових угод про обов`язкову транзакцію коштів, отриманих нерезидентом від української компанії до Fania Enterprises ltd., не є безумовним свідченням того, що компанія нерезидент є бенефіціарним власником доходу. Як не є безумовним свідченням такого факту і відсутність аналізу взаємовідносин між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprises Ltd. (аналіз умов договору, первинних документів). Наголошує, що з відповіді ІКО вбачається низка обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що ZANGER ENTERPRISES LIMITED є посередником доходу у вигляді відсотків, отриманих від Позивача.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що проценти за користування кредитом були перераховані на рахунок нерезидента ZANGER ENTERPRISES LIMITED, який згідно довідки (з засвідченим перекладом) є резидентом країни - Кіпр, з яким наявний укладений міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування, а також враховуючи, що відповідач, всупереч вимог процесуального Закону, не надав доказів того, що вказаний нерезидент не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будьякі зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про необґрунтованість доводів контролюючого органу, що нерезидент - ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Кіпр), не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а відтак і безпідставність доводів контролюючого органу, щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку із отриманням інформації та документів від компетентного органу Республіки Кіпр стосовно нерезидента ZANGER ENTERPRISES LIMITED, які свідчать про порушення платником податків податкового та іншого законодавства при виплаті доходів нерезиденту, посадові особи ГУ ДПС відповідно до підпункту 69.2 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.21 підпункту 78.1 статті 78 ПК України провели позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Зернова Індустрія" за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №4784/18-28-23- 14/38244520 від 21.07.2023.
Перевіркою встановлені порушення пункту 103.2 статті 103, підпункту а) підпункту 141.4.1, підпункти 141.4.2, 141.4 статті 141 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого платник податків при здійсненні на користь нерезидента виплати доходів із джерелом їх походження з України не утримав податок з таких доходів за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, та не сплатив до бюджету під час такої виплати податок на загальну суму 1691546,35 грн, в тому числі, за І квартал 2017 року - 762073 грн, за ІІ квартал 2017 року - 104994,37 грн, за IV квартал 2017 року - 824478,98 грн.
Такі висновки контролюючого органу вмотивовані тим, що відповідно до листа Державної податкової служби України від 10.12.2021 № 27337/7/99-00-07-06-03-14 було отримано відповідь від Міністерства фінансів Республіки Кіпр, в якій надано податкову інформацію стосовно компанії-резидента ZANGER ENTERPRISES LIMITED. Згідно із вказаною інформацією компанія ZANGER ENTERPRISES LIMITED отримало позику від бізнес-партнера FANIA ENTERPRISES LTD за принципом «витягнутої руки» з процентною ставкою 10,65%. У структурі нарахованих доходів компанії ZANGER ENTERPRISES LIMITED в 2016, 2017 роках 100% становлять доходи у вигляді процентів за користування виданими позиками з джерелом походження з України. Нараховані витрати на відсотки за отриманими позиками від компанії FANIA ENTERPRISES LTD перевищують доходи у 2016 році на 2458531 доларів США та становлять 96,5% від загальної суми витрат за 2016 рік, у 2017 році - на 3909595 доларів США та становлять 98,9% витрат за цей рік. В жодному з періодів, що підлягали аналізу, нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED не здійснював прибуткової діяльності, не отримував прибутків від операційної діяльності. Враховуючи викладене, податковий орган дійшов висновку, що нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED передає отриманий дохід на користь іншої особи - FANIA ENTERPRISES LTD, а діяльність нерезидента ZANGER ENTERPRISES LIMITED не мала на меті отримання прибутку від фінансової діяльності. Відтак, згідно з приписами пункту 103.3 статті 103 ПК України нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED не розглядається бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, а є номінальним утримувачем (номінальним власником) та посередником доходу, отримуваного від ТОВ "Зернова Індустрія" за договором позики № 6 від 30 жовтня 2015 року. За таких обставин платник податків не мав права застосовувати зменшену ставку податку у розмірі 2%, передбачену пунктом 2 статті 11 Конвенції.
На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС 11.08.2023 прийнято податкове повідомлення-рішення №531818282314, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 1860700,99 грн, з яких 1691546,35 грн - за податковим зобов`язанням, 169154,64 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
Позивач заперечуючи законність вказаного податкового повідомлення рішення, звернувся до суду з вказаним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Особливості оподаткування нерезидентів встановлені пунктом 141.4 статті 141 ПК України.
Зокрема, згідно з п.п. 141.4.1 п. 141.4 ст.141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема, проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.
У відповідності до пункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Підпунктом 14.1.122 ст. 14 ПК України визначено, що нерезиденти - це: а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; в) фізичні особи, які не є резидентами України.
Статтею 3 ПК України визначено, що податкове законодавство України складається, в тому числі, з чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування.
У пункті 3.2 статті 3 ПК України визначено, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Статтею 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, ратифікованої Україною 04 липня 2013 року, яка набрала чинності 07 серпня 2013 року та введена в дію 01 січня 2014 року, встановлено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів. Спосіб застосування цих обмежень встановлюється компетентними органами Договірних Держав за взаємною домовленістю.
Термін «проценти» у випадку використання в цій статті означає дохід від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, дохід від урядових цінних паперів і дохід від облігацій чи боргових зобов`язань, у тому числі премії та винагороди, що сплачуються стосовно таких цінних паперів, облігацій та боргових зобов`язань.
З огляду на зазначене, право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:
- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;
- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;
- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.
Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.
Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.
Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.
У момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.
Статтею 2 Конвенції визначено, що дія цієї Конвенції, поширюється на такий податок в Україні, зокрема, як податок на прибуток підприємств.
Статтею 103 Податкового кодексу України передбачено порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.
Згідно з п. 103.1 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Пунктом 103.2 статті 103 ПК України визначено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому, бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу (п. 103.3 ст. 103 ПК України).
Відповідно до п. 103.4 ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
У разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів.
Згідно з п. 103.10 ст. 103 ПК України у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.
Таким чином, з аналізу наведених вище приписів ПК України вбачається, що в залежності від наявності та відповідності означеної довідки резидент, який виплачує на користь нерезидента дохід із джерелом походження з України, може утримати податок за нижчою ставкою або взагалі його не утримувати, якщо це передбачено міжнародним договором з країною резиденції отримувача доходу.
У свою чергу, угоди про уникнення подвійного оподаткування мають на меті не допустити ситуації, за якої один і той самий дохід у нерезидента оподатковується двічі - у країні, яка є джерелом доходу, і в країні резиденції отримувача доходу.
Так, позивач є особою (податковим агентом), що виплатила доходи нерезиденту, який є фактичним отримувачем доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, у зв`язку з чим позивач має право застосувати правила міжнародного договору (в даному випадку - Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр) на підставі поданого останнім документа, який підтверджує статус податкового резидента, виданого компетентним органом.
Зокрема, судовим розглядом встановлено, що під час проведення перевірки ТОВ "Зернова Індустрія" представлено нотаріально завірену копію та переклад Свідоцтва, виданого 11.09.2017 відділом податку на прибуток департаменту внутрішніх податків Міністерства фінансів Республіки Кіпр. Номер документу 12305185V, яким засвідчено, що компанія «Zanger Enterprices Limited Cyprus», є резидентом Кіпру відповідно до Конвенції між Урядом Республіки Кіпр та Україною про уникнення подвійного оподаткування, підписаною в Нікосії 08.11.2012 між урядом Республікою Кіпр і урядом України для уникнення подвійного оподаткування. Вищезгаданий резидент підлягає оподаткуванню в Кіпрі, щодо доходу за 2017 рік від усіх джерел доходів, починаючи з 24.04.2012, дати його реєстрації в Реєстрі компаній та офіційному ліквідаторі.
На цьому свідоцтві проставлено Апостиль (Гаазька Конвенція від 05.10.1961) про те, що такий державний документ підписано ОСОБА_1 , що у якості начальника відділу оподаткування доходів, містить проставлену печатку/штамп Відділу податку на прибуток, та засвідчено в м. Нікосії 12.09.2017 за №198608/17 Постійним заступником міністра Міністерства юстиції та громадського порядку - ОСОБА_2 , та проставлено печатку Міністерства юстиції та суспільного порядку республіки Кіпр (т.1, а.с.34-35).
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астаніна Ю.О. засвідчено справжність підпису перекладача ОСОБА_3 , яка одночасно зробила переклад тексту документа з англійської мови на українську мову та підтвердила достовірність цього перекладу своїм підписом. Зареєстровано в реєстрі за №№ 8876, 8877 (т.1, а.с.36-38).
Згідно з положеннями ст. 3 цієї Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території.
При цьому, визначено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Статтею 5 Конвенції визначено, що заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.
Так, Верховний Суд у постанові від 25.10.2021 у справі № 160/1062/19 зазначив, що чинним вітчизняним законодавством не встановлено, яким документом може підтверджуватися статус нерезидента, якому виплачується доход із джерелом походження з України, як бенефіціарного власника цього доходу, та який повинна мати особа, що виплачує доход нерезиденту, на момент виплати доходу.
Вказана правова позиція підтримана в постанові Верховного Суд від 26.01.2023 у справі №160/2959/20.
З огляду на зазначене, надане позивачем свідоцтво відповідає вимогам, які пред`являються до такого роду документів статтею 103 ПК України.
Щодо виплати позивачем доходу з джерелом походження з України - ZANGER ENTERPRISES LIMITED, який не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) такого доходу, судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "Зернова Індустрія" (позичальником) та Компанією ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Республіка Кіпр) було укладено договір позики № 6 від 30.10.2015 (далі - договір позики) (т.1, а.с.39-44).
ТОВ "Зернова Індустрія" здійснювало виплати нерезиденту Компанії ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Республіка Кіпр) із джерелом походження з України у вигляді процентів за позикою згідно з укладеним між ТОВ "Зернова Індустрія" (позичальником) та Компанією ZANGER ENTERPRISES LIMITED (позикодавцем) договору позики № 6 від 30.10.2015.
Так, за вищевказаним договором позики за період з 01.01.2017 до 31.12.2017 позивачем здійснено виплати доходів нерезиденту ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Республіка Кіпр) у вигляді процентів на суму 12 751 656,47 грн, сума податку 260 238,10 грн.
За договором позики кредитор зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором надати Позичальнику позику на суму 10 000 000 доларів США.
Згідно з п.1.3, п.1.4 п.4.1 договору позика надається для цілей поповнення обігових коштів позичальника, позика надається під процентну ставку за її використання у розмірі 11 (одинадцять) % річних.
Відповідно до умов п. 4.1. п. 4.8 Договору позики №6 від 30.10.2015 проценти виплачуються кредитору ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Компанії ) (Республіка Кіпр)) на його розрахунковий рахунок.
Згідно з п.14.1 ст. 14 ПК України проценти -дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.
Відповідачем не спростовано той факт, що саме безпосередній кредитор - ZANGER ENTERPRISES LIMITED, як окремий самостійний суб`єкт господарювання, після отримання від позичальника ТОВ "Зернова Індустрія" відсотків за користування позикою юридично та фактично має право розпорядитися отриманим доходом на власний розсуд, визначити його подальшу економічну долю, в тому числі ZANGER ENTERPRISES LIMITED має право прийняти рішення щодо використання/невикористання отриманого доходу на погашення позик/відсотків, інших зобов`язань, в яких воно є боржником, оскільки самостійно несе ризик невиконання своїх зобов`язань перед кредиторами.
Аналіз фінансових показників діяльності ZANGER ENTERPRISES LIMITED, які відповідач зробив в акті на підставі даних, отриманих від Міністерства фінансів Республіки Кіпр, жодним чином не спростовує того факту, що саме нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Республіка Кіпр) є кінцевим (бенефіціарним) отримувачем доходу (процентів), сплаченого ТОВ "Зернова Індустрія" на підставі договору позики.
Так, відповідачем під час проведення перевірки не здійснювався аналіз правовідносин між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprices Ltd., не аналізувалися умови договірних відносин між ними, не порівнювалися умови договорів позики (строки та умови сплати відсотків за позикою, наявність/відсутність обмежень, встановлених Fania Enterprices Ltd. на розпорядження отриманими коштами у вигляді відсотків від резидента України ТОВ "Зернова Індустрія", тощо).
Відповідачем порівнювався лише розмір процентів за користування позикою згідно з договором позики між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та ТОВ "Зернова Індустрія" (11%) та договором позики між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprices Ltd. (10,65%) (т.1, а.с.204).
Додатковою угодою № 1 від 05.12.2016 до договору позики № 6 від 30.10.2015 сторони домовились внести зміни до договору в частині розміру процентів за позикою, а саме зменшили процент з 11% річних на 10% річних (т.1,а.с.45).
Проте, зменшення розміру процентів за позикою, наданою позивачу, не доводить відсутність мети отримання прибутку нерезидентом ZANGER ENTERPRISES LIMITED та, як результат, неможливість розпоряджатися доходом у вигляді процентів, про що стверджує відповідач в акті перевірки, оскільки можлива збитковість господарської діяльності не є ознакою посередництва в правовідносинах за договором позики №6 від 30.10.2015 між ТОВ "Зернова Індустрія" та Zanger Enterprices Limited Cyprus.
Як вірно зауважено судом першої інстанції, на користь Fania Enterprices Ltd., за умовами договору позики із Zanger Enterprices Limited Cyprus, підлягали сплаті відсотки за позикою, а не дохід Zanger Enterprices Limited Cyprus у вигляді отриманих від позивача відсотків за позикою в межах іншого окремого договору позики №6 від 30.10.2015.
Оскільки за договором позики відсотки сплачуються на користь позикодавця (кредитора), то саме вказаний нерезидент є кінцевим отримувачем доходу, який має право на власний розсуд розпоряджатися вказаним доходом, визначати подальшу економічну долю отриманого доходу у вигляді відсотків за позикою (сплатити ними свої зобов`язання за договором позики користь Fania Enterprices Ltd. або використати їх на інші цілі та зобов`язання, що виникали в процесі господарської діяльності Zanger Enterprices Limited Cyprus), та самостійно нести ризики із неповернення коштів.
Залучення суб`єктом господарювання коштів від третьої особи в процесі здійснення господарської діяльності не заборонено законодавством.
Отже, нерезидент Zanger Enterprices Limited Cyprus є окремою самостійною юридичною особою, не пов`язаною юридичними та договірними зобов`язаннями щодо передачі отриманого доходу іншій особі, а його контрагент - Fania Enterprices Limited не є фінансовою установою (банком), не є акціонером (учасником) компанії Zanger Enterprices Limited Cyprus, відсутні будь – які документально підтверджені відомості щодо пов`язаності цих двох нерезидентів, в тому числі й кредитними правовідносинами.
Так, згідно зі змісту акту перевірки наведені висновки податкового органу зроблено виключно на підставі аналізу господарських правовідносин ZANGER ENTERPRISES LIMITED із ТОВ "Зернова Індустрія" та ZANGER ENTERPRISES LIMITED із Fania Enterprises ltd.
Разом з тим, такий аналіз податковим органом зроблено без дослідження первинних документів, зокрема щодо правовідносин між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprises ltd.
Із наданого представником відповідача до суду копії звіту та фінансової звітності ZANGER ENTERPRISES LIMITED станом на 31.12.2017 (т.2, а.с.182-187) також не вбачається можливим встановити конкретні взаємовідносини цієї компанії та Fania Enterprises ltd., оскільки він містить лише загальні відомості про прибутки (процентні доходи за 2017 рік – 1.181.114 доларів США) або збитки та інший сукупний дохід, оборотні та необоротні активи, власний капітал та зобов`язання, рух коштів, тобто він має лише сукупні та зведені дані, а не аналіз конкретних господарських відносин із певним контрагентами.
Таким чином, посилання відповідача в акті перевірки від 21.07.2023 №4784/18-28-23-14/38244520 на те, що кінцевим бенефіціаром у спірних правовідносинах є саме Fania Enterprises ltd., ґрунтуються на неналежних доказах та на припущеннях.
Скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій, та направляючи справу на новий судовий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що ключовим питанням у даній справі є існування перешкод для застосування відповідно до Конвенції пониженої ставки податку на прибуток іноземних підприємств у розмірі 2% від суми виплачених резидентом України процентів на користь нерезидента за користування отриманою від нього позикою (кредитом), якщо цей нерезидент більшу частину цього доходу в подальшому використовує для погашення процентів на користь іншого нерезидента, від якого сам отримав позику (кредит).
Усталені підходи Верховного Суду до вирішення справ цієї категорії вимагають від судів не тільки дослідження формальних умов, закріплених в договорі між резидентом та нерезидентом, але й з`ясування обставин фактичного руху коштів, надання оцінки тому, чи має такий рух ознаки транзитного.
У той же час суди попередніх інстанцій помилково не дослідили фінансові показники діяльності нерезидента ZANGER ENTERPRISES LIMITED, не надали належної правової оцінки доводам відповідача про співвідношення розміру наданих і отриманих нерезидентом позик та відсотків за ними, а також про обставини перерахування більшої частини доходу на користь компанії FANIA ENTERPRISES LTD (якщо такі обставини дійсно мали місце), враховуючи, що такі доводи ГУ ДПС ґрунтувалися на інформації, отриманій від іноземного компетентного органу Республіки Кіпр.
Вирішуючи даний спір судом враховвано, що підтвердженням не здійснення відповідачем детального аналізу взаємовідносин між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprises Ltd. є зазначені самим же відповідачем в Акті перевірки дані про те, що загальнодоступні відомості про нерезидента Fania Enterprises Ltd. відсутні. Відповідно і неможливий жодний аналіз фінансово-господарської діяльності вказаного нерезидента. За відсутності детального аналізу взаємовідносин між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprises Ltd. висновки про те, що ZANGER ENTERPRISES LIMITED не є кінцевим отримувачем процентів за позикою від позивача, є лише припущенням відповідача.
Таким чином, не підтверджуються належними та допустимими доказами твердження відповідача про те, що кінцевим бенефіціаром доходу у спірних правовідносинах є саме Fania Enterprises.
Щодо посилання відповідача на те, що ZANGER ENTERPRISES LIMITED є номінальним утримувачем (номінальним власником) та посередником доходу, отримуваного від ТОВ "Зернова Індустрія" за Договором позики №6 від 30.10.2015, а не бенефеціарним (фактичним) отримувачем (власником) цього доходу, то у даному випадку у даній судовій справі фактичні та документальні обставини свідчать, що дохід сплачувався саме на рахунок позичальника ZANGER ENTERPRISES LIMITED за окремим непосередницьким договором позики, а не на користь компанії Fania Enterprises.
Так, за загальним правилами, сформованими судовою практикою в аналогічних справах, ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:
1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території (в даному випадку самостійна господарська діяльність здійснювалася, що проявлялося в укладенні самостійних договорів позики (кредиту) з позичальниками – резидентами України, здавалася звітність в контролюючі органи, тощо);
2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків, щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу (у даному випадку сам Відповідач не заперечує, що не має доказів перерахування коштів на користь Fania Enterprises. Відсутні докази та первинні документи, що підтверджують обов`язки компанії ZANGER ENTERPRISES LIMITED перераховувати отримані проценти від наданих позик на користь третіх осіб, зокрема на користь компанії Fania Enterprises. У даному спорі взагалі відсутні докази неможливості компанії ZANGER ENTERPRISES LIMITED самостійно приймати рішення щодо долі отриманого у вигляді процентів доходу від виданих позик, лише наявні необґрунтовані припущення Відповідача) ;
3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державною якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державною якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі (у даній судовій справі часові інтервали Відповідачем не досліджувались);
4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти (у даному випадку договір позики між компанією ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprises відсутній в матеріалах справи, не досліджувався Відповідачем);
5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою- нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою (у даній справі вказані обставини не аналізувалися Відповідачем під час перевірки та в ході судового розгляду справи);
6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент (у даному випадку фактичні ризики неповернення позики несе саме ZANGER ENTERPRISES LIMITED по окремому непосередницькому договору позики).
Відтак, безпідставними є твердження відповідача про те, що оскільки позика, яка надана Компанією ZANGER ENTERPRISES LIMITED позичальнику TOB "Зернова Індустрія", фінансувалася за рахунок отримання позики від Fania Enterprises Ltd., це свідчить про те, що передбачалась транзакція коштів, отриманих від TOB "Зернова Індустрія" до Fania Enterprises Ltd, тобто ZANGER ENTERPRISES LIMITED є номінальним утримувачем - (номінальним власником) та посередником доходу, отримуваного від TOB "Зернова Індустрія" за Договором позики № 6 від 30.10.2015, а не бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) цього доходу.
Крім того, відповідачем не спростовано той факт, що нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED має право самостійно вирішувати, як розпорядитися отриманим доходом від позивача у вигляді відсотків за позикою, а саме сплатити ними свої зобов`язання за договором позики з Fania Enterprises Ltd або використати їх на інші цілі та зобов`язання, що виникали в процесі господарської діяльності ZANGER ENTERPRISES LIMITED. Тобто, окрема самостійна юридична особа ZANGER ENTERPRISES LIMITED самостійно несе ризики по неповерненню позики.
Так, нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED є окремою самостійною юридичною особою, не пов`язаною юридичними та договірними зобов`язаннями щодо передачі отриманого доходу іншій особі. Зворотнього не доведено відповідачем і не заперечувалося відповідачем. Залучення суб`єктом господарювання коштів від третьої особи в процесі здійснення господарської діяльності не заборонено законодавством.
Побудованою лише на оціночних судженнях та припущеннях є позиція відповідача, що компанія ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Республіка Кіпр) не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу у вигляді процентів за договором позики № 6 від 30.10.2015, укладеним з ТОВ "Зернова Індустрія", що підтверджується наступним:
- у договорі позики № 6 від 30.10.2015, укладеним між ТОВ "Зернова Індустрія" та ZANGER ENTERPRISES LIMITED в п. 4.1, 4.8 зазначено, що відсотки виплачуються на користь кредитора (позикодавця ZANGER ENTERPRISES LIMITED);
- у листі від Міністерства Фінансів Республіки Кіпр зазначено, що ZANGER ENTERPRISES LIMITED не є частиною груп компаній, отже є самостійним суб`єктом господарювання. Відповідно до п. 9 Листа від Міністерства Фінансів Республіки Кіпр, рішення про фінансування українських підприємств (зокрема Позивача) було прийнято директором компанії, що додатково підтверджує самостійність та незалежність компанії ZANGER ENTERPRISES LIMITED та можливість розпоряджатися наявними коштами на власний розсуд та самостійно нести ризики господарської діяльності (не зважаючи на наявність, за даними відповідача, зобов`язань компанії ZANGER ENTERPRISES LIMITED повернути отриману ним іншу за окремим договором позику позикодавцю Fania Enterprises Ltd);
- відповідачем не доведено, що Позика за договором між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprises Ltd та позика за договором позики № 6 від 30.10.2015 між ТОВ "Зернова Індустрія" та ZANGER ENTERPRISES LIMITED юридично пов`язані між собою, оскільки умови обох договорів позики Відповідачем не аналізувались;
- виходячи з правової природи непосередницького договору позики, ZANGER ENTERPRISES LIMITED не зобов`язана передавати третій особі «дохід» у вигляді відсотків, отриманих по договору позики від позивача. Такий дохід (проценти) сплачується на користь саме позикодавця (ст. 1048 ЦК України). Правовідносини між ТОВ "Зернова Індустрія" та компанією «ZANGER ENTERPRISES LIMITED» мали форму договору позики, положення якого врегульовано Цивільним кодексом України. 
Так, виходячи з вказаних положень ЦК України, позичальник – ТОВ "Зернова Індустрія" відповідає власним майном та коштами за неналежне виконання ним своїх договірних зобов`язань, які виникають у нього за відповідним договором позики. Залучення коштів за договором позики є самостійною, ініціативною, на власний ризик господарською діяльністю суб`єкта господарювання. При цьому, резидент самостійно несе відповідальність за несплату відповідних процентів та неповернення позики, а нерезидент фактично ніс ризики з приводу можливого неповернення позики та процентів за нею.
Обов`язок компанії ZANGER ENTERPRISES LIMITED передавати третій особі весь дохід, отриманий у вигляді відсотків за користування коштами від ТОВ "Зернова Індустрія" жодним чином не підтверджується матеріалами перевірки/матеріалами судової справи, в тому числі інформацією від Міністерства фінансів Республіки Кіпр, та є оціночним судженням контролюючого органу. 
Відповідно до Акту про результати проведення документальної позапланової перевірки позивача № 4784/18-28-23-14/38244520 від 21.07.2023 відповідач при обгрунтуванні висновку перевірки про те, що ZANGER ENTERPRISES LIMITED не є бенефеціарним отримувачем доходу в розумінні ст. 103 ПКУ, посилається на самостійно отримані дані від Міністерства фінансів Республіки Кіпр та власні суб`єктивні оціночні судження щодо фактичного отримувача (власника) доходу у спірних правовідносинах.
Однак аналіз фінансових показників діяльності ZANGER ENTERPRISES LIMITED, які відповідач зробив в Акті на підставі даних, отриманих від Міністерства фінансів Республіки Кіпр, жодним чином не спростовує того факту, що саме нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Республіка Кіпр) є кінцевим (бенефіціарним) отримувачем доходу (процентів), сплаченого ТОВ "Зернова Індустрія" на підставі договору позики.
Разом з тим, такий аналіз податковим органом зроблено без дослідження первинних документів, зокрема щодо правовідносин між ZANGER ENTERPRISES LIMITED та Fania Enterprises ltd.
Таким чином, посилання відповідача в акті перевірки № 4784/18-28-23 14/38244520 від 21.07.2023, що кінцевим бенефіціаром по спірним правовідносинам є саме Fania Enterprises ltd. не підтвержуються жодними належними та допустимими доказами.
Також відповідач в акті перевірки детально аналізує фінансові показники діяльності ZANGER ENTERPRISES LIMITED, з метою доведення збитковості його діяльності, як доказ відсутності бенефеціарного володіння коштами. 
Проте як вірно зауважив суд першої інстанції, збитковість господарської діяльності не є безумовною ознакою посередництва в правовідносинах за договором позики № 6 від 30.10.2015 між ТОВ "Зернова Індустрія" та ZANGER ENTERPRISES LIMITED. Крім того, на сторінці 7 Акту перевірки відповідачем зазначено, що станом на 2017 рік, компанія ZANGER ENTERPRISES LIMITED мала понад 26 мільйонів доларів США на рахунках в банках. Таким чином не можна стверджувати про відсутність у ZANGER ENTERPRISES LIMITED активів/капіталу.
Інші доводи відповідача суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правомірність застосування позивачем зниженої ставки податку у спірний період.
Відтак, з урахуванням встановлених судом обставин справи та вищезазначеного, зокрема, що проценти за користування кредитом були перераховані на рахунок нерезидента ZANGER ENTERPRISES LIMITED, який згідно довідки (з засвідченим перекладом) є резидентом країни - Кіпр, з яким наявний укладений міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування, а також враховуючи, що відповідач, всупереч вимог процесуального Закону, не надав доказів того, що вказаний нерезидент не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість доводів контролюючого органу, що нерезидент - ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Кіпр), не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а відтак і безпідставність доводів контролюючого органу, щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%.
У постанові від 21.03.2018 у справі №803/1005/17 Верховний Суд відзначив, що чинним законодавством не передбачено ні уповноваженого органу, ні форми звітності, на підставі яких резидент міг би документально підтвердити фактичне право на одержання доходу (статус бенефіціарного власника). Водночас у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного власника, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.
У постанові від 14.08.2018 у справі № 817/1045/17 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду аналізуючи подібні правовідносини, стороною яких виступала компанія тієї ж інвестиційної групи, що і "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" зазначив, що "[…] проценти за користування позикою були перераховані на рахунок нерезидента - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр, а відповідачем, всупереч вимог процесуального Закону, не було надано доказів того, що вказаний нерезидент не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість доводів контролюючого органу, що нерезидент - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр, не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а відтак і безпідставність доводів контролюючого органу, щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%.".
Також Верховний Суд у постанові від 19.03.2025 по справі №560/8133/24 за аналогічними правовідносинами, що й у даній справі, зробив висновок, що «відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду цієї справи не довів, що "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу.».
З урахування вищенаведеного, доводи контролюючого органу, що нерезидент ZANGER ENTERPRISES LIMITED (Кіпр), не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою є необґрунтованими, що свою чергу свідчить про безпідставність оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%" та, як наслідок, протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №531818282314 від 11.08.2023.
При цьому суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.03.2025 у справі № 560/8133/24, яка сформована за аналогічних правовідносин (обставин) та в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування.
Суд також зауважує, що стимулювання підприємницької діяльності, створення привабливого інвестиційного клімату відноситься до пріоритетів державної політики, оскільки є запорукою економічного зростання та добробуту кожного через збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів, збереження існуючих та створення нових робочих місць, розвитку відповідної територіальної громади. Це, зокрема, відповідає положенням ч. 4 ст. 13 Конституції України, згідно з якою держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, а також частини першої статті 17 Основного Закону - забезпечення, зокрема економічної безпеки є найважливішою функцією держави, справою всього Українського народу.
У той же час, трактування норм податкового законодавства, нехтуючи загальними принципами права, - суперечить пріоритетам державної політики та звужує потенціал економіки України до зростання.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі “Трофимчук проти України” ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 по справі № 480/9226/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко   З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі 27.02.26.