П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6061/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
20 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати військовослужбовцеві-позивачу ОСОБА_1 , у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 26.06.2022 по 29.09.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату військовослужбовцеві-позивачу ОСОБА_1 , додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 26.06.2022 по 29.09.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби та перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 , позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168 y розмірі до 100000,00 грн за період з 26.06.2022 по 29.09.2022, пропорційно дням участі у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Позивач проходив військову службу в НОМЕР_3 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується військовим квитком та не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи по суті (а.с. 41 на звороті – 44, 94 на звороті).
На виконання розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.06.2022 № Ш/25-1293-Е та бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.06.2022 № 99-Т, відповідно до розпорядження НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) від 25.06.2022 № 166-p, 26.06.2022 здійснено переміщення особового складу зведеного загону відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (тип С) чисельністю 343 військовослужбовці, у тому числі позивача, в оперативне підпорядкування командувачу оперативного угрупування військ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” оперативно-стратегічного угрупування військ “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” з підпорядкуванням коменданту прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону, для дій на ділянці НОМЕР_5 прикордонного загону (а.с. 95).
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) від 26.06.2022 № 224-ОС позивача відряджено для дій на ділянці військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 26.06.2022 (а.с. 94).
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) від 10.09.2022 № 424-ОС позивачу припинено відрядження на ділянці військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , на час перебування у відпустці за сімейними обставинами з 11.09.2022 (а.с. 93 на звороті).
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) від 16.09.2022 № 444-ОС позивачу продовжено відрядження для дій на ділянці військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 16.09.2022 (а.с. 93).
У позові позивач стверджував, що 29.09.2022 військова частина НОМЕР_2 видала позивачу довідку за № 2204, про те що він у період з 26.06.2022 по 29.09.2022 брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 y розмірі до 100000,00 грн за період з 26.06.2022 по 29.09.2022, пропорційно дням участі у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови № 168, необхідно встановити докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів на території бойових дій.
Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановлені обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів.
Відтак, відсутня обов`язкова умова виникнення права на спірні виплати, що виключає задоволення позовних вимог.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що суд першої інстанції не дослідив об`єктивно весь комплекс доказів, необхідний для підтвердження або спростування правомірності оскаржуваної бездіяльності відповідача; не виконав вимоги процесуального закону щодо всебічного й повного дослідження доказів; не надав відповідей на всі ключові аргументи сторін, що є порушенням статей 9, 242 КАС України, чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV "Про Державну прикордонну службу України" Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 в абзаці першому пункту 1 постанови № 168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".
В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з 26.06.2022 по 29.09.2022) не змінювався.
Таким чином, встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Водночас реалізація зазначених приписів постанови Кабінету Міністрів України № 168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, не врегульовувала цих питань.
Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793.
Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793, вказаний пункт 2-1 постанови № 168 підлягає застосуванню з 24.02.2022.
На реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ №164-АГ від 31.03.2022 “Про реалізацію вимог Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168” (далі – Наказ № 164-АГ, який був чинний до 01.08.2022) (а.с. 156-158).
Згідно із пунктом 1 Наказу № 164-АГ на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах органах Держприкордонслужби, виплачувати додаткову винагороду (пропорційно із розрахунку на місяць) у розмірі 30000 гривень (з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частинну зв`язку зі звільненням з військової служби), а тим з них, які беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 2 наказу №164-АГ визначено вичерпний перелік бойових завдань, що входять в поняття “безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених ного заходів”.
Згідно абзацу 2 п. 3 наказу № 164-АГ,документальне підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювалось на підставі одного з таких документів:
бойового наказу (бойового розпорядження);
журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки, або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);
рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, a також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).
Згідно пункту 4 вищезазначеного наказу начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).
Пунктом 5 Наказу № 164-АГ передбачено, що виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, Держприкордонслужби (командирів), a начальникам (командирам) органів на підставі наказів вищих начальників.
В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.
Начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за попередній місяць видавати до 8 числа поточного місяця на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів (кораблів, катерів, екіпажів) (пункт 6 Наказу № 164-АГ).
30.07.2022 Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на пункт 2-1 постанови № 168, видала наказ № 392-/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168", який був уведений в дію з 01.08.2022 та діяв до 01.12.2022 (далі – Наказ № 392-/0/81-22-АГ) (а.с. 60-62).
Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100000 гривень пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зокрема, підпунктами 7 та 8 пункту 2 цього наказу до таких заходів віднесено виконання:
- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу (контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
У пункті 4 Наказу № 392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Згідно з абзацом 1 пункту 5 Наказу № 392-/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 Наказу № 392-/0/81-22-АГ).
У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 Наказу № 392-/0/81-22-АГ).
У відповідності до абзацу 2 пункту 11 Наказу № 392-/0/81-22-АГ, інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених п. 2 вказаного наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів).
До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4 - 6 цього наказу (абзац 1, 2 пункту 12 Наказу № 392-/0/81-22-АГ).
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 гривень, визначеним переліком документів має бути підтверджена його безпосередня участь у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів.
При цьому виплата вказаної винагороди військовослужбовцю, який перебуває у відрядженні, здійснюється за наказом начальника органу Держприкордонслужби (органу військового управління) за місцем служби такого військовослужбовця.
В подальшому, з 01.12.2022 був введений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168", в якому був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
Проте, на підставі частини третьої статті 117 Конституції України, Указом Президента України від 03.10.1992 № 493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" і Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731, подібні накази центрального органу виконавчої влади підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України, оскільки містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб і встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації.
Виходячи з цього, Адміністрацією Держприкордонслужби не дотримано зазначених вимог законодавства при прийнятті наказів від 31.03.2022 № 164-АГ, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, які не пройшли державну реєстрацію в Мін`юсті у встановленому порядку.
Між тим, при вирішенні питання про наслідки порушення зазначених вимог необхідно враховувати обставини фактичного виконання протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період, органами Держприкордонслужби наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 31.03.2022 № 164-АГ, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, зокрема, в частині визначення бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.
У спірний період, виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови Кабінету Міністрів України № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану, адже наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 "Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 196/39252) набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з 01.02.2023, тобто не підлягав ретроспективному застосуванню до спірних правовідносин.
В свою чергу Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2016 № 188 (далі - Інструкція № 188), була прийнята на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських", що передбачала виплату військовослужбовцям винагороди в порядку і розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів, за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду.
Отже, Інструкція № 188 визначала порядок та розміри виплати конкретно тієї винагороди, яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18, тому застосування її положень при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України № 168, не передбачає можливості такого застосування.
Крім того, документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100000 гривень відповідно до приписів наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 31.03.2022 № 164-АГ, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ унеможливлює застосування іншого механізму реалізації постанови Кабінету Міністрів України № 168 до правовідносин, що вже відбулися.
За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.
Таким чином, застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 31.03.2022 № 164-АГ, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ.
Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23.
Отже, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови № 168, необхідно встановити докази його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів на території бойових дій.
Тобто, законодавець, запроваджуючи два види додаткової винагороди (у розмірі до 30000 грн та до 100000 грн), обґрунтовано розмежував правову природу таких виплат: якщо базова винагорода пов`язана із самим фактом проходження військової служби в умовах воєнного стану, то збільшений її розмір має спеціальний, заохочувальний характер та обумовлений виконанням військовослужбовцем особливо складних та небезпечних завдань, пов`язаних із безпосередньою участю у бойових діях або заходах у районах їх проведення.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірний період військова частина НОМЕР_1 діяла у межах наданих їй повноважень та відповідно до встановленого відомчими нормативними актами порядку, пов`язуючи виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі виключно з наявністю належного документального підтвердження виконання військовослужбовцем завдань, передбачених наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України № 164-АГ, № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ.
При цьому сам по собі факт перебування військовослужбовця у районі проведення воєнних (бойових) дій, зокрема на території Чернігівської області, яка віднесена до відповідних територій, не є достатньою підставою для виникнення права на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, оскільки визначальним є не лише територіальний критерій, а й характер виконуваних завдань та їх документальне підтвердження.
Як убачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що під час перебування у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 він брав участь у бойових діях або заходах на території Чернігівської області, що, на його думку, дає право на отримання підвищеної винагороди.
Разом з тим, на підтвердження зазначених обставин позивач посилається виключно на довідку військової частини НОМЕР_2 від 29.09.2022 № 2204.
Оцінюючи вказаний доказ, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до пункту 5 Наказу № 392-/0/81-22-АГ, довідка про участь у бойових діях є похідним документом, який формується на підставі первинних документів, визначених пунктом 4 цього наказу, та має містити посилання на такі документи. До них належать: бойові накази (розпорядження), журнали бойових дій, бойові донесення, рапорти командирів підрозділів із зазначенням конкретних військовослужбовців і кількості днів їх участі.
Таким чином, сама по собі довідка не є самостійним доказом, а повинна підтверджуватися сукупністю первинних документів, які фіксують фактичні дії військовослужбовця.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти позову, навів конкретні обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для нарахування спірної винагороди, зокрема: довідка від 29.09.2022 № 2204 до військової частини НОМЕР_1 у встановленому порядку не надходила; документи, які відповідно до вимог наказів Адміністрації Держприкордонслужби є підставою для прийняття рішення про виплату винагороди у розмірі до 100000 грн, від військової частини НОМЕР_2 не надходили; натомість надходили лише листи щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн за серпень та вересень 2022 року.
Оцінюючи зазначені доводи, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до пункту 5 Наказу № 392-/0/81-22-АГ довідка про участь у бойових діях має допоміжний характер і формується на підставі первинних документів, визначених пунктом 4 цього наказу. При цьому обов`язковою умовою її належності є наявність посилань на такі документи. 
До таких документів віднесено, зокрема, бойові накази (розпорядження), журнали бойових дій, бойові донесення, а також рапорти командирів із зазначенням конкретних військовослужбовців та кількості днів їх участі.
Отже, довідка не є самостійним доказом, а лише узагальнює інформацію, яка має бути підтверджена первинними документами. 
Аналогічний підхід був закріплений і в пункті 4 Наказу № 164-АГ.
Досліджуючи наявні у справі докази, суд першої інстанції встановив, що витяги з журналу службово-бойових дій № 103-ДСК не містять відомостей про участь позивача у бойових діях у спірний період.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки відповідно до Інструкції № 363 журнал бойових дій є основним звітно-інформаційним документом, який фіксує хід бойових дій, склад залучених сил, характер виконуваних завдань та інші істотні обставини.
Саме на підставі таких документів формується доказова база щодо участі конкретного військовослужбовця у відповідних заходах.
Водночас відсутність у цьому журналі записів щодо позивача свідчить про те, що його участь у бойових діях у встановленому порядку не була задокументована.
Крім того, з листа військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 № 08/9311-24 вбачається, що довідка № 2204 була видана лише в одному примірнику та передана представнику зведеного загону, при цьому відсутні дані про її направлення до військової частини НОМЕР_1 у встановленому порядку.
У письмових поясненнях військова частина НОМЕР_2 зазначала, що позивач відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.06.2022 № Ш/25-1293-Е (таємно) та бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 99-Т від 20.06.2022 (таємно), у складі відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип С) НОМЕР_3 прикордонного загону у складі зведеного загону НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_6 ), був направлений в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_4 .
При цьому наголошувалося, що бойові накази (розпорядження) військової частини НОМЕР_2 видавалися щодо зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_6 ) у цілому, без персоналізації щодо конкретних військовослужбовців. На виконання зазначених наказів у самому зведеному загоні видавалися власні бойові розпорядження за підпорядкованістю, які до військової частини НОМЕР_2 не надходили.
З огляду на це, військова частина НОМЕР_2 вказувала на відсутність у неї можливості надати бойові розпорядження, що могли б підтвердити безпосередню участь позивача у бойових діях у період з 26.06.2022 по 29.09.2022. Аналогічно зазначалося, що журнали бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журнали надходження розпоряджень по підрозділу, які могли б підтверджувати дислокацію та виконання бойових завдань позивачем, у володінні військової частини НОМЕР_2 не перебували, оскільки їх ведення здійснювалося у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип С) НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ).
Крім того, у поясненнях наголошувалося, що у військової частини НОМЕР_2 відсутні будь-які дані щодо участі позивача у бойових діях або безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у визначений період.
Окремо відповідач звертав увагу на те, що сам по собі факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових наказів (розпоряджень) під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_5 прикордонного загону не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168. Зазначалося, що бойові накази (розпорядження) не можуть розцінюватися як належне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, оскільки факт їх видання не є безумовним доказом фактичного виконання таких наказів конкретним військовослужбовцем, а також не свідчить автоматично про його безпосередню участь у бойових діях чи відповідних заходах. При цьому підкреслювалося, що виконання бойових розпоряджень і безпосередня участь у бойових діях або заходах із забезпечення національної безпеки і оборони не є тотожними за своїм змістом поняттями.
Також військова частина НОМЕР_2 зазначала, що з урахуванням вимог пункту 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164-АГ, підпунктів 1–8 пункту 2 наказу від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та розпорядження від 17.04.2022 № 21-1215-2022, відсутні підстави для формування списків, передбачених додатком 2 до наказу № 392/0/81-22-АГ, за червень–вересень 2022 року, у зв`язку з чим такі списки не надсилалися до НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ).
Крім цього, встановлено, що рапорти начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип С) НОМЕР_3 прикордонного загону за серпень та вересень 2022 року, які надійшли до військової частини НОМЕР_2 , були повернуті супровідними листами до НОМЕР_3 прикордонного загону для прийняття рішення в межах компетенції.
Також у поясненнях зазначалося, що рапорт від 01.10.2022 № 1192 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 70000 гривень військовослужбовцям ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за вересень 2022 року був залишений без реалізації, оскільки до нього не було додано витягів із журналу службово-бойових дій та відповідних бойових розпоряджень, які б підтверджували участь конкретних військовослужбовців у бойових діях або відповідних заходах у визначені проміжки часу, як того вимагає наказ № 392/0/81-22-АГ, а необхідна інформація до військової частини НОМЕР_2 не надходила.
З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2024 представник позивача звернувся до НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) з адвокатським запитом про надання, зокрема, копії довідки від 29.09.2022 № 2204 щодо безпосередньої участі позивача у період з 26.06.2022 по 29.09.2022 у бойових діях або відповідних заходах. У відповідь на зазначений запит листом від 21.10.2024 № 10/21321-24-Вих повідомлено, що така довідка відповідно до пункту 5 наказу № 392-АГ видається за визначеною формою, однак за даними обліку військової частини НОМЕР_1 відсутні відомості щодо її отримання представником зведеного загону, що унеможливлює її надання.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на довідку № 2204 від 29.09.2022 саме по собі не підтверджує факт його безпосередньої участі у період з 26.06.2022 по 29.09.2022 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії безпосередньо в районах ведення бойових дій.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час розгляду справи позивачем не було спростовано доводи відповідача щодо відсутності інформації про його безпосередню участь у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за умови перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Колегія суддів також враховує, що у поданій позовній заяві позивач не зазначає прямо про свою участь у бойових діях чи відповідних заходах саме у районах їх проведення, обмежуючись загальними твердженнями про наявність права на додаткову винагороду у зв`язку з виконанням бойових наказів.
Водночас конкретні періоди часу такої участі позивачем не визначені, що має істотне значення з огляду на пропорційний характер виплати, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів у спірний період, за умови перебування у районах їх проведення, належними та допустимими доказами не підтверджені.
За таких обставин відсутня одна з обов`язкових умов для виникнення права на спірні виплати, що виключає можливість задоволення позовних вимог.
При цьому колегія суддів враховує, що виплата відповідної додаткової винагороди військовослужбовцям, які перебувають у відрядженні, здійснюється на підставі наказу начальника органу Держприкордонслужби за місцем проходження служби такого військовослужбовця.
Відповідно до Переліку територіальних громад, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Чернігівська та Сумська області віднесені до територій, на яких ведуться бойові дії або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) чи зоні можливих бойових дій.
Водночас встановлено, що НОМЕР_5 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ), який дислокується у межах зазначених областей, безпосередніх бойових завдань на лінії бойового зіткнення не виконував, у зв`язку з чим не здійснював оформлення довідок щодо військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які могли брати участь у відповідних заходах у складі цієї частини.
Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у спірний період у бойових діях або заходах, його перебування у районах їх проведення, а також кількість днів такої участі, що є необхідним для визначення розміру виплати відповідно до принципу пропорційності.
Колегія суддів окремо наголошує, що сам по собі факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових наказів (розпоряджень) під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , у тому числі на ділянці державного кордону з Республікою Білорусь, не є достатньою правовою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн, передбаченої пунктом 1 постанови № 168.
Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконання бойових розпоряджень не є тотожним безпосередній участі у бойових діях або заходах, пов`язаних із забезпеченням національної безпеки і оборони. Доказів, які б підтверджували конкретні проміжки часу такої участі позивача, матеріали справи не містять, а отже твердження про безперервну участь у відповідних заходах протягом усього заявленого періоду не узгоджується з вимогами постанови № 168 щодо пропорційного визначення розміру винагороди.
Оцінюючи дії та рішення суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції виходить із критеріїв, визначених статтею 2 КАС України, а також враховує положення статей 72, 77, 90 та 245 КАС України щодо доказування, оцінки доказів та вимог до законності й обґрунтованості судового рішення.
Зокрема, відповідно до статті 72 КАС України доказами є будь-які дані, на підставі яких встановлюються обставини справи, тоді як частинами 1, 2 статті 77 цього Кодексу визначено розподіл обов`язку доказування між сторонами. При цьому обов`язок відповідача довести правомірність своїх рішень не звільняє позивача від обов`язку доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19.
Суд також виходить із того, що жодна обставина не може вважатися доведеною виключно з підстав її неспростування іншою стороною, якщо така обставина не підтверджена належними та допустимими доказами.
Щодо посилань позивача на довідку військової частини НОМЕР_2 № 2204 від 29.09.2022 як підставу для отримання додаткової винагороди, колегія суддів зазначає, що така довідка не може вважатися належним підтвердженням права на спірні виплати, оскільки вона не була надана до НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) для її розгляду та прийняття відповідного рішення в межах визначеної процедури.
Крім того, з урахуванням вимог законодавства, що регулює діяльність Державної прикордонної служби України, та відповідних відомчих актів, військова частина НОМЕР_2 не наділена повноваженнями щодо видачі довідок встановленої форми, які є підставою для нарахування відповідних виплат.
Отже, з огляду на наведене, довідка № 2204 від 29.09.2022 не може бути належним і достатнім доказом на підтвердження наявності у позивача права на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн, а доводи позивача у цій частині є необґрунтованими.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.