Справа № 577/1078/26 
Провадження № 1-кп/577/268/26 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 квітня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області  
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026200450000174 від 19.02.2026 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці лютого приблизно 25-27 числа 2022 року (більш точної дати досудовим слідством не встановлено), коли відбулося вторгнення військових рф на територію України та місто Конотоп було взято в облогу російськими загарбниками, ОСОБА_4 , маючи намір зі зброєю в руках брати участь у захисті міста та держави взагалі, прийшов до військових складів в/ч НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , де видавали зброю військові та представники органів місцевого самоврядування, з метою отримання автоматичної зброї. Проте, того дня отримати зброю ОСОБА_4 не зміг. Коли останній збирався йти, до нього підійшов раніше не знайомий військовий, який дістав з карману куртки гранату у розібраному стані та віддав ОСОБА_4 . Достовірно розуміючи, що вказана граната є бойовим припасом, ОСОБА_4 погодився її взяти, таким чином незаконно придбав бойовий припас та почав незаконного його зберігати.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на зберігання бойового припасу, ОСОБА_4 вищевказану гранату приніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та почав незаконно зберігати, не маючи відповідного дозволу.
30.12.2025 за місцем мешкання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 проведено на підставі ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від обшук, в ході якого у приміщенні кімнати будинку виявлено та вилучено предмет зовні схожий на корпус гранати із запалом. Згідно з висновком експерта №СЕ-19/119-26/64-ВТХ від 19.01.2026 надані на дослідження об`єкти є одним корпусом оборонної осколкової ручної гранати РГО, який споряджається вибуховою речовиною А- ІХ-1 (флегматизований гексоген) та одним засобом підриву, ударно-дистанційним запалом УЗД. Один корпус оборонної осколкової ручної гранати та один ударно дистанційний запал УДЗ є основними комплектуючими частинами оборонної осколкової ручної гранати РГО і при конструктивному поєднанні утворюють один остаточно споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - одну оборонну осколково ручну гранату РГО, яка належить до категорії бойові припаси.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що в кінці лютого 2022 року, коли відбулося вторгнення військових рф на територію України та м. Конотоп було взято в облогу, він прийшов до військових складів в/ч НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , де видавали зброю для захисту міста. Проте того дня отримати зброю не зміг. Коли вже збирався йти до нього підійшов раніше не знайомий військовий, який дістав з карману куртки гранату у розібраному стані та віддав йому для оборони. Не маючи відповідного дозволу, вищевказану гранату приніс до дому,де в подальшому під час обшуку було вилучено працівниками поліції. 
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
При цьому, з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст.263 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що є тяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не виявлено.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно за місцем мешкання, має хронічні захворювання, має подяку за надання гуманітарної допомоги КУСОР Конотопському дитячому будинку-інтернату, надсилає кошти на потреби ЗСУ.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно о висновку якої «беручі до уваги інформацією, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покласти на правопорушника обов`язків відповідно до ч.3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації».
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме виходить з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України, при цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, – воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави код класифікації доходів 24060300 "Інші надходження" процесуальні витрати в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (а.с. 43).
Речові докази:
- предмет зовні схожий на запал, предмет зовні схожий на корпус гранати РГО, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області - знищити (а.с.45)
- 4 страйкобольні гранати типу «ПІРО-5», 1 шашку учбову з написом «Вогняна варта», 1 імітаційно тренувальну гранату, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області - знищити (а.с. 44)
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.   

Суддя                 ОСОБА_1