КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 356/566/25 Головуючий у суді першої інстанції - Дудар Т.В.
Номер провадження № 22-ц/824/5915/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 26 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Дудар Т.В., у місті Березань, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із позовом до до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 99 466,39 грн. Стягнути з ОСОБА_2 сплачений ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 грудня 2013 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі до 75000, 00 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень.
АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
Тобто, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.
Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зазначеними в цьому документі, що додані до позовної заяви в розмірах і порядках нарахування.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача.
Станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 99 466,39 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви.
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 27 грудня 2013 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 26 листопада 2025 року позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подало апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Товариства в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що кредитний договір між сторонами укладено шляхом акцепту відповідачем публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» через подання заяви-анкети (заявки про акцепт). На підтвердження виконання банком своїх зобов`язань позивач надав виписки по рахунку, які, на його думку, підтверджують факт видачі кредитних коштів відповідачу.
Вказує, що заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів.
Проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки вищевказаним доказам, нормам матеріального права, а тому дійшов до помилкових висновків що Товариством не долучено жодних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а саме перерахування їх на рахунок відповідача.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що 27 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» та подав Анкету-Заявку про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». Анкета-Заявка підписана відповідачем власноручно.
Відповідно до п. 2 вказаної Анкети-Заявки, ОСОБА_2 виявив бажання відкрити в банку Рахунок СПЗ та отримати від Банку кредит шляхом відновлюваної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 грн по його рахунку СПЗ (надалі Кредит) на умовах, що вказуються в Договорі та Додатку до Договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов Публічної Пропозиції.
В п. 6 Анкети-Заявки, зокрема вказано, що ОСОБА_2 підтвердив, що із змістом Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб (далі - Договір), яка оприлюднена на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.alfabank.com.ua, Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною Договору, ознайомлений та цілком згодний та беззаперечно підтвердив те, що свій примірник Договору разом із усіма додатками, що підписуються в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» отримав в день укладення Договору.
Судом встановлено, що до позовної заяви не додано Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, Правил користування банківською платіжною карткою, Тарифи ПАТ «Альфа-Банк», які, згідно з п. 6 Анкети-Заявки є невід`ємною частиною Договору.
Також, судом встановлено, що Анкета-Заява, що подана та підписана відповідачем 27 грудня 2013 року має назву «про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», містить анкетні та персональні дані відповідача, має допис в анкеті про те, що відповідач підтверджує акцепт Публічної пропозиції на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Разом з тим, позивачем не було додано до позовної заяви вказаної Публічної пропозиції.
Анкета-Заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору, номер якого вказується в додатках до позовної заяви, та зазначених в позовній заяві умов кредитування.
На підтвердження наявності у відповідача заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків за кредитним договором, позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № CCNG -630077209.
Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, загальна заборгованість відповідача становить 99 466,39 грн.
Згідно виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 27 грудня 2013 року по 05 лютого 2024 року за договором № 630077209, яка не містить всіх необхідних реквізитів, передбачених п. 63 Постанови Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», а саме: дати складання; особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Як вбачається з копії договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, АТ «Альфа-Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до п. 2.1, 2.3 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору. Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою, встановленою в додатку № 2 до цього договору.
На підтвердження переходу до позивача прав вимоги до відповідача за кредитним договором долучено копію Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року; копію платіжного доручення № 34291 від 20 грудня 2021 року, платник: ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», отримувач: АТ «Альфа-Банк», призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року.
Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що 27 грудня 2013 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених в позовній заяві, оскільки позивачем не надано жодних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а саме перерахування їх на рахунок відповідача.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону, виходячи з наступного.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті ч. 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Звертаючись з позовом позивач посилався на те, що 27 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» та подав Анкету-Заявку про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». Анкета-Заявка підписана відповідачем власноручно. 
Відповідно до п. 2 вказаної Анкети-Заявки, ОСОБА_2 виявив бажання відкрити в банку Рахунок СПЗ та отримати від Банку кредит шляхом відновлюваної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 грн по його рахунку СПЗ (надалі Кредит) на умовах, що вказуються в Договорі та Додатку до Договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов Публічної Пропозиції.
Позивач ТОВ «Еліт Фінанс» просив суд стягнути з відповідача 99 466,39 грн суми заборгованості за кредитним договором, однак матеріали справи не містять відомостей щодо оформлення та надання кредиту саме 27 грудня 2013 року, й суми наданого кредиту.
У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 на підставі частини другої статті 416 ЦПК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такий висновок про застосування норми права: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги, що надані скаржником виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача у розумінні вищевказаних вимог законодавства.
Як передбачено п. 63 Постанови Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Позивачем надано виписку по рахунку ОСОБА_2 за кредитною карткою WORLD DEBIT Mastercard за період з 27 грудня 2013 року по 05 лютого 2024 року за договором № 630077209, яка не містить всіх необхідних реквізитів, передбачених п. 63 Постанови Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», а саме: дати складання; особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку (а.с. 14-35).
Отже, долучена до позовної заяви виписка по рахунку ОСОБА_2 за кредитною карткою WORLD DEBIT Mastercard за період з 27 грудня 2013 року по 05 лютого 2024 року за договором № 630077209 по якій відображено рух коштів не може бути підтвердженням виконання позивачем своїх зобов`язань за погодженим сторонами договором.
Позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами отримання кредитних коштів за договором від 27 грудня 2013 року, наявності та розміру заборгованості за кредитним договором, зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях, а отже колегія суддів апеляційного суду, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, що заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів.
Як вбачається з копії договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року, АТ «Альфа-Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до п. 2.1, 2.3 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору. Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою, встановленою в додатку № 2 до цього договору (а.с. 7-11).
На підтвердження переходу до позивача прав вимоги до відповідача за кредитним договором долучено копію Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (а.с. 12); копію платіжного доручення № 34291 від 20 грудня 2021 року, платник: ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», отримувач: АТ «Альфа-Банк», призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (а.с. 12 на звороті).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредиту 27 грудня 2013 року первинним кредитодавцем, а відтак суд не може констатувати про перехід до позивача права вимагати від відповідача заборгованість по тілу кредиту.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», залишити без задоволення. 
Заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 26 листопада 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Текст постанови складено 18 березня 2026 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв