КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/8126/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/20540/25

09 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шаблій Юлії Олександрівни на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2026 року, постановлену під головуванням судді Сомок О.А., у цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до Державного підприємства «Конярство України» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, -

в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Конярство України» про встановлення факту перебування у трудових відносинах.
23 грудня 2025 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 03 лютого 2026 року о 11 год. 00 хв.
02 лютого 2026 року на адресу суду від відповідача ДП «Конярство України» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року порушено провадження у справі 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України», введено процедуру розпорядження майном. На даний час ДП «Конярство України» перебуває у процедурі розпорядження майном. Тому вимоги, які є предметом позовоу у даній справі №357/20540/25, заявлені до ДП «Конярство України», яке є боржником у справі №910/21682/15 про банкрутство, що перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва, підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2026 року цивільну справу № 357/20540/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конярство України» про встановлення факту перебування у трудових відносинах передано до Господарського суду міста Києва, у провадженні якого перебуває справа № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 03 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шаблій Ю.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу № 357/20540/25 для продовження розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи питання про направлення справи за підсудністю до господарського суду не врахував, що предметом позову є встановлення факту перебування у трудових відносинах, тобто факту, що має юридичне значення. Таким чином, даний спір є немайновим спором.
Вказує на те, що позивач звернулася із наведеним позовом з метою захисту своїх цивільних прав, оскільки неналежне оформлення трудових відносин Філією «Київський племконецентр» ДП «Конярство України» та нездійснення перерахувань із заробітної плати позбавляє позивача можливості на зарахування вказаного періоду до трудового стажу. 
Встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах є необхідним для подальшої реалізації нею своїх трудових прав та забезпечить ефективний захист прав позивача у відносинах з Пенсійним фондом України. 
Враховуючи те, що порядку перерахування підприємством страхових внесків із заробітної плати за минулі періоди за неоформленого працівника законодавством не передбачено, то ефективним способом захисту прав позивачки в подальшому є звернення до суду з вимогами до Пенсійного фонду України про включення до трудового стажу періоду роботи у Філії «Київський племконецентр» ДП «Конярство України». 
З огляду на вище викладене вважає, що враховуючи суб`єктний склад правовідносин та предмет позову, вирішення даного спору віднесено до юрисдикції цивільного суду, оскільки в даній справі положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства застосуванню не підлягають.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Передаючи цивільну справу № 357/20540/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конярство України» про встановлення факту перебування у трудових відносинах до Господарського суду міста Києва, у провадженні якого перебуває справа № 910/21682/15 про банкрутство ДП «Конярство України, суд першої інстанції посилався на те, що провадження у господарській справі № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарста-Київ» до Державного підприємства «Конярство України» про банкрутство відкрито на підставі ухвали Господарського суду міста Києва 15 жовтня 2015 року, а тому дана справа підлягає направленню до Господарського суду міста Києва. 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУзПБ,господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно доПодаткового кодексу України.
Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч.3 ст. 7 КУзПБ, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених участині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від11 травня 2021 року в справі № 759/9008/19 (провадження № 14-35цс21) зазначено, що: «в частині другій та третій статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року (далі - КУПБ) передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.»
В даній справі позивачем майнових вимог до відповідача ДП «Конярство України» не заявлялось.
За таких обставин, враховуючи суб`єктний склад правовідносин та предмет позову, вирішення даного спору віднесено до юрисдикції цивільного суду, оскільки в даній справі положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства застосуванню не підлягають.
З огляду на вище викладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для направлення даної справи на розгляд до Господарського суду міста Києва для розгляду справи в межах справи №910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України».
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2026 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шаблій Юлії Олександрівни задовольнити.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: