ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді – ОСОБА_1 

з секретарем: ОСОБА_2 

за участю: прокурора – ОСОБА_3 
захисника – адвоката ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра матеріали кримінального провадження № 203/4426/25 (пр. № 1-кп/201/1206/2025), відомості про яке 13 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025042030000022, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Миколаївка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, одруженого, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, з метою власного незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, 21 листопада 2024 року, приблизно о 16.00 годині, перебуваючи у невстановленому досудовому розслідуванням місці, в телефонному режимі запропонував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 12 000,00 гривень для себе, тобто ОСОБА_5 , за вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави - адміністратора (екзаменатора) ТСЦ МВС № 1249 м. Дніпро для прийняття позитивного рішення про складання практичного іспиту ОСОБА_6 , для отримання права керування транспортним засобом за категорії «В» та водночас зазначив, що у разі ненадання такої вигоди стане неможливим отримання ним, ОСОБА_6 посвідчення водія на право керування транспортними засобами за зазначеною категорією. 
Надалі ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, з метою власного незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, 15 квітня 2025 року, в період часу з 15 години 22 хвилини по 15 годину 32 хвилини, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 12 000,00 гривень, шляхом здійснення останнім трьох грошових переказів: через банківський термінал ТОВ ФК «Контрактовий дім», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 9А, у розмірі 5 000,00 грн.; через банківський термінал ТОВ «Свіфт-Грант», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 9А, у розмірі 5 000,00 грн.; через банківський термінал АТ КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 9А, у розмірі 2 000,00 грн. на номер банківської картки – « НОМЕР_1 », який надіслав ОСОБА_5 у застосунку «Viber» на телефон свідка ОСОБА_6 , який відкритий на ім?я ОСОБА_5 в АТ «Універсал Банк» «Монобанк», для себе, за вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави – адміністратора (екзаменатора) ТСЦ МВС № 1249 м. Дніпро для прийняття позитивного рішення про складання практичного іспиту ОСОБА_7 , для отримання права керування транспортним засобом за категорії «В». 
Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 виразились у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. 
При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, а тому, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, суд приходить до висновку, що сукупність зазначених даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, в той час, як призначення саме покарання у виді штрафу, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна. 
Долю інших речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч) гривень. 
Арешт на майно, який був накладений в рамках кримінального провадження № 42025042030000022, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_8 від 03 червня 2025 року, після набрання вироком суду законної сили - скасувати.
Речові докази – блокнот «Biomining» з чорновими записами, «Графики по вождению категории «В» за травень та червень, грошові купюри у сумі 17 800,00 гривень, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S23 Ultra 8/256 gb» з сім картою оператора Київстар – повернути за належністю власнику. 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя:      ОСОБА_1