Справа № 361/9150/24
Провадження № 2/361/5169/24 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
12.03.26

12 березня 2026 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді – Писанець Н.В., 
при секретарі – Михальовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, 
встановив:

ОСОБА_1 з звернулася з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.
Позивач в своїй позовній заяві зазначала, що 26 серпня 2000 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2022 року.
Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька на даний час навчається на 1 курсі в Державному торговельно-економічному університеті на денній контрактній формі навчання. Навчання коштує 38000 грн за рік. Витрати на навчання доньки є значними, оскільки додатково витрачаються кошти на проїзд, придбання навчально-методичних посібників, підручників, харчування та вирішення інших побутових питань, одяг, взуття, однак, цих коштів на утримання дитини не вистачає, і власних моїх коштів не вистачає для належного забезпечення потреб доньки. Крім того, донька має поганий стан здоров`я, має інвалідність з дитинства, тому потребує постійного дороговартісне лікування, курси масажів, занять в спортзалі, басейні, санаторно-курортне лікування, устілки. 
Відповідач взятих на себе зобов`язань будучи батьком дитини не виконує, матеріальної допомоги на навчання, лікування, забезпечення доньки не надає, хоча має таку можливість, служить в ЗСУ. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, я змушена звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на навчання. 
Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання. 
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи без їхньої участі та в якій позовні вимоги підтримали.
В судове засідання інші сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Судом встановлено, що відповідач  ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з довідки №61 від 02.09.2025 р. ОСОБА_3  є студенткою І курсу денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету з терміном закінчення навчання до червня 2028 року.
Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
У силу положень ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.
В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.
При цьому суд звертає увагу на правову природу даного роду аліментів, які пов`язуються не тільки з сплатою вартісних послуг за навчання дитини, а і її утримання в цілому у зв`язку з необхідністю отримання матеріальної допомоги пов`язаної з харчуванням, одягом, транспортними витратами.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.
На підставі викладеного, з урахуванням недоведеністю позивачем того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, суд дійшов висновку про часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня пред`явлення і до закінчення навчання дитини.
Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 180-183, 191, 199-200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 141, 206, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання повнолітньої дитини:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,починаючи з дня пред`явлення позову – 17 вересня 2024 року і до закінчення її навчання – 30 червня 2028 року, але не більше як до досягнення нею 23 років, на користь матері –  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Писанець Н.В.