П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3236/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
22 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Курка О. П.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 26.04.2023.
У період з 01.06.2023 по 11.01.2025 під час проходження військової служби перебував у складі Військової частини НОМЕР_1 .
Під час військової служби у період з 02.06.2023 по 23.08.2023 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території Донецької області, що підтверджується довідкою № 1/96/168 від 10.01.2025 та посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 02.01.2024.
23.08.2023 під час перебування в районі ведення бойових дій у позивача стався нервовий зрив, у зв`язку із чим його госпіталізовано до медичного закладу.
Позивач проходив лікування у медичних закладах у період з 23.08.2023 по 04.10.2023, з 18.10.2023 по 02.11.2023, з 18.12.2023 по 25.12.2023, з 25.12.2023 по 03.01.2023 та у період з 05.10.2023 по 19.10.2025, з 03.11.2023 по 02.12.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 6 від 06.01.2024 позивача з 04.01.2024 виключено із усіх видів забезпечення, на підставі довідки № 7268 від 06.01.2024 у зв`язку із неповерненням з лікувального закладу до Військової частини в пункті постійної дислокації в АДРЕСА_1 .
За вказаним фактом Третім слідчим відділом ДБР у м. Києві 08.04.2024 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ; 62024100130000780 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
У подальшому за розпорядженням прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону № 548 від 16.04.2024 позивач пройшов медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби, за результатом якого, його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що свідчить копія свідоцтва про хворобу № 3351 від 07.05.2024, копія якого міститься в матеріалах справи.
За наслідками здійснення досудового розслідування слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що підтверджується листом ТУ ДБР у м. Києві №27894-24/к/11.04-13070/24 від 02.08.2024, копія якого наявна в матеріалах справи.
Позивач вважає, що йому безпідставно не зараховано до загального стажу військової служби вислугу років за період з 04.01.2024 по 01.09.2024 та ненараховано грошове забезпечення за цей період.
Не погодившись із такою бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до абз.1-5 ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення), яким визначено порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Відповідно до п. 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Згідно п. 144-2 Положення військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Відповідно до п. 144-3 Положення звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.
У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:
видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;
організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;
надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 (далі - Дисциплінарний статут), визначено сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Згідно ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
У ході судового розгляду справи встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 6 від 06.01.2024 позивача з 04.01.2024 виключено із усіх видів забезпечення, на підставі довідки № 7268 від 06.01.2024 у зв`язку із неповерненням з лікувального закладу до Військової частини в пункті постійної дислокації в АДРЕСА_1 .
У подальшому, за фактом самовільного залишення позивачем Військової частини Третім слідчим відділом ДБР у АДРЕСА_1 08.04.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62024100130000780 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
За наслідками здійснення досудового розслідування слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що підтверджується листом ТУ ДБР у м. Києві №27894-24/к/11.04-13070/24 від 02.08.2024, копія якого наявна в матеріалах справи.
В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження № 62024100130000780 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України має право на зарахування до загального стажу військової служби вислугу років за період з 04.01.2024 по 01.09.2024 та отримання за такий період грошового забезпечення.
Відтак, відповідно до абз.8-9 ч.2 ст.24 Закону № 2232-XII для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Аналогічні норми містить п.144-6 Положення № 1153, згідно з якими для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
З наведених правових положень вбачається обов`язок командира військової частини щодо відновлення прав військовослужбовців у разі закриття щодо них кримінального провадження відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України шляхом видання відповідного наказу та продовження військової служби, зарахування строку призупинення військової служби до вислуги років, до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, поновлення пільг і соціальних гарантій, виплати недоотриманого грошового та здійснення недоотриманого продовольчого, речового та інших видів забезпечення.
У даному випадку підставою для виключення із усіх видів забезпечення позивача, в тому числі призупинення нарахування і виплати йому основного грошового забезпечення з 04.01.2024 став той факт, що з 04.01.2024 ОСОБА_2 у Військовій частині НОМЕР_1 вважався таким, що не повернувся з лікувального закладу до Військової частини в пункті постійної дислокації в АДРЕСА_1 .
Водночас, як встановлено судом, кримінальне провадження № 62024100130000780 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2024.
Таким чином, саме в силу вимог ст. 24 Закону № 2232-XII саме день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про військовослужбовця обумовлено як можливість початку призупинення військової служби особи, що самовільно залишила військову частину.
Втім такі дії Військовою частиною вчинено значно раніше - 04.01.2024, за відсутністю у Військової частини і законодавчо визначених підстав для припинення виплати позивачеві грошового забезпечення, оскільки таке рішення Військовою частиною прийнято за відсутності підтвердженого факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби.
Зважаючи на встановлені обставини справи, враховуючи наведені приписи п.144-1 та п.144-2 Положення № 1153/2008 суд вважає, що відповідач мав право призупинити виплату грошового забезпечення позивачу через порушення стосовного останнього вищевказаного кримінального провадження № 62024100130000780 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, лише з 08.04.2024 (з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань), тому дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати сум основного грошового забезпечення за період з 04.01.2024 по 07.04.2024, включно, є протиправними через призупинення таких виплат з порушенням вимог п.144-1 Положення №1153/2008, тобто раніше, ніж з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, як вже зазначалося, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Як свідчить зміст листа від 02.08.2024 Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у місті Києві, за наслідками здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 62024100130000780 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, слідчим відповідно до ч.6 ст.284 КПК України таке закрите, відповідна копія постанови слідчого надіслана заявнику, потерпілому та прокурору.
Тобто, наявна інформація стосовно закриття кримінального провадження у справі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, мала слугувати наслідком вчинення Військовою частиною відповідних дій щодо продовження військової служби та дії контракту військовослужбовцю, а також щодо зарахування строку призупинення військової служби до вислуги років на момент звільнення з військової служби, поновлення пільг та соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців.
Частиною 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Ватаманюк Р.В.