Справа № 289/133/26
Номер провадження 2/289/685/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі : секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 29.11.2023 між сторонами було укладено Кредитний договір (оферти) № 29.11.2023-100001521, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11000,00 грн. на строк, вказаний в заявці, зі сплатою визначених у договорі процентів за користування кредитом. Позивач зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов'язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на дату подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 28049,98 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту врозмірі 11000,00 грн., по процентам в розмірі 15399,98 грн. та комісії за надання кредиту – 1650,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Враховуючи вищевикладене ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним Кредитним договором у розмірі 28049,98 грн. разом із судовими витратами, а саме суми судового збору 2662,40 грн.
Розгляд справи просить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, а у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою від 05.02.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11.03.2026 з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.46), копію ухвали направлено сторонам для відому. 
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, однак направлена судом кореспонденція повертається до суду не врученою адресату по причині «адресат відсутній» (а.с.51), що згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. 
Окрім того, відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом доставки документу в електронному вигляді «Судова повістка-повідомлення» до електронного кабінету відповідача (а.с.54), а також шляхом доставки повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка-повідомлення» на вказаний в позовній заяві номер телефону (а.с.48,53), таким чином судом вжито всіх можливих способів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань відповідач  ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, заяв чи клопотань від нього не надходило.
З огляду на вказане суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, протокольно ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору, в яких ТОВ «Споживчий центр» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач  ОСОБА_1 - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.
Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» зареєстровано 11.11.2010, вид економічної діяльності – 64.92 Інші види кредитування (основний).
Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Судом встановлено, що 29.11.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 досягнуто домовленості та було укладено кредитний договір № 29.11.2023-100001521 в електронній формі (а.с.10 на звороті - 15).
Зокрема, 29.11.2023  ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора М875 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) та заявку, за умовами якої відповідачу надано кредит у розмірі 11000,00 грн, строк кредиту 140 днів з дня його надання, дата повернення 16.04.2024. Період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня його надання. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов'язана з наданням кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 1650,00 грн.
Згідно із пунктом 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача 5375-41ХХ-ХХХХ-5190 (а.с.13).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту № 29.11.2023-100001521 від 29.11.2023. Зазначений договір недійсним не визнано.
Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит в сумі 11000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією «Liqpay» про здійснення 29.11.2023 платіжної операції, призначення: видача за договором № 29.11.2023-100001521, платник назва: швидкий кредит, сайт платника sgroshi.com.ua, номер платіжного інструменту 537541*90 (а.с.25). 
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про доведеність виконання ТОВ «Споживчий центр» зобов'язання з надання  ОСОБА_1 кредиту в сумі 11000,00 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, зазначений останнім у договорі.
Відтак, у межах строку кредитування (з 29.11.2023 по 16.04.2024) відповідач мав повернути позивачеві позичені кошти і сплатити проценти. Після закінчення строку користування позикою, починаючи з 17.04.2024, відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 29.11.2023-100001521 від 29.11.2023 складається із: 11000,00 грн. - основний борг; 15399,96 грн. – проценти (нараховані за період з 29.11.2023 по 16.04.2024), комісія за надання кредиту 1650,00 грн., а всього – 28049,96 грн. (а.с.26-34).
Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. 
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.
Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі встановлених відповідно до матеріалів справи обставин справи суд дійшов висновку, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов'язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла вказана позивачем заборгованість, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені (а.с.41,43) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2662,40 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 274-279, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) до  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №29.11.2023-100001521 від 29.11.2023 у розмірі 28049,98 грн. (двадцять вісім тисяч сорок дев`ять грн. 98 коп.) та судовий збір в розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.), а всього 30712,38 грн. (тридцять тисяч сімсот дванадцять грн. 38 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО