Справа № 357/2763/26
3/357/1478/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Оксана Вознюк розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальник дільниці ТОВ «Епіцентр», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 

У С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувають матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-6 КУпАП розглядаються у п`ятнадцятиденний строк. 
Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Гр. ОСОБА_1 з`явився в судове засідання. В судовому засіданні встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та роз`яснено права та обов`язки.
Також в судовому засіданні був присутній прокурор Шлапацький О.В.

Дослідивши адміністративний матеріал, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя встановила наступне.
Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 працював з 05 жовтня 2023 року на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області, будучи відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушив вимоги ч. 2 ст. 45 розділу VII та п. 2-7 розділу ХІІІ Закону № 1700- VII, несвоєчасно, без поважних причин, подавши щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік за типом «після звільнення» (протокол № 18/2026 від 10.02.2026).
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 14.10.2023 подав декларацію за типом «після звільнення» за 2023 рік за період з 01.01.2023 по 05.10.2023. Також 09.01.2024 подав щорічну «після звільнення» однак вказав у ній період 2023 року, який не охоплювався попередньою декларацією, тобто з 05.10.2023 по 31.12.2023. Пізніше під час телефонного дзвінка з НАЗК, йому повідомили, що він не правильно обрав тип та період щорічної декларації за 2023 рік, тому 28.05.2025 повторно подав декларацію за типом «щорічна» після звільнення за весь період 2023 року. Додав, що помилка носить технічний характер і умислу на несвоєчасне подання декларації в нього не було.
Прокурор просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти стягнення в межах санкції відповідної статті.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суддя дійшла висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Встановлено, що ОСОБА_1 , який по 05 жовтня 2023 року працював на посаді поліцейського взводу N? 2 роти N? 2 батальйону N? 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області, будучи відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та п. 27 прикінцевих положень Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація) за 2023 рік «після звільнення», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 28.09.2023 № 1307о/с поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ОСОБА_1 звільнено з Національної поліції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Таким чином, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. Закону ОСОБА_1 є суб?єктом, на якого поширюється дія Закону.
Відповідно до статті 1 Закону суб?єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, пп. «а», «в»-«ґ» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. З Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до Закону.
Згідно з ч. 1 статті 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
У відповідності до ч. 2 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов?язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Приміткою до ст. 1726 КУпАП визначено, що суб?єктами правопорушення у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами 2 та З цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин 1 та 2 ст. 45 Закону зобов?язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Враховуючи викладене ОСОБА_1 є суб?єктом декларування та суб?єктом декларування та суб`єктом правопорушення ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов?язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України та законів України та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
В протоколі зазначено, що граничним строком подачі щорічної декларації за 2023 рік «після звільнення» визначено до 00 год 00 хв 01.02.2024. Натомість ОСОБА_1 подав таку декларацію лише 28.05.2025 о 21 год 55 хв.
В Єдиному державному реєстрі декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, міститься, зокрема, інформація про те, що ОСОБА_1 подав такі декларації за 2023 рік:
- 14.10.2023 декларацію (при звільненні) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період 01.01.2023-05.10.2023.
- 09.01.2024 декларацію (при звільненні) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період 05.10.2023-31.12.2023.
- 28.05.2025 декларацію (щорічна) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює попередній рік).
До протоколу додано лише роздруковану декларацію від 28.05.2025.
Суддя звертає увагу, що ОСОБА_1 дотримався строків подачі декларації за 2023 рік при звільненні та відображена інформація у деклараціях від 14.10.2023 та 09.01.2024 збігається з декларацією від 28.05.2025 року. Єдина відмінність лише у типі поданої декларації, однак у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що помилка сталася внаслідок суб`єктивного розуміння обсягу декларованого періоду.
Окрім різниці у відомостях у розділі 1 декларацій («Вид декларації та звітній період») у деклараціях від 09.01.2024 та 28.05.2025, відомості у інших розділах декларацій є ідентичними.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (зокрема, у справі «Корнєв та Карпенко проти України») зазначав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення з урахуванням серйозності наслідків для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є тотожнім по своїй суті кримінальному переслідуванню особи.
З урахуванням вищезазначеного правила, сформованого практикою ЄСПЛ, правова природа протоколу про адміністративне правопорушення є такою ж, як і правова природа обвинувального акту. Отже, зазначаючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, уповноважений орган фактично висуває обвинувачення особі у вчиненні певного суспільно-небезпечного діяння.
Тому у таких провадженнях мають бути дотримані всі гарантії прав, як і у кримінальних провадженнях.
Так, одним з основоположних принципів кримінального провадження щодо особи (а отже, і провадження у справі про адміністративне правопорушення) є принцип презумпції невинуватості, який гарантований статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України.
Згідно з цим принципом особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вказане правило, цей правовий принцип має бути дотриманий під час провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суддя звертає увагу, що обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є наявність вини у формі умислу, при цьому саме умисел у діях особи має бути доведений належними та допустимими доказами.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, фактично ОСОБА_1 здійснив подання декларацій у межах встановленого законом строку, однак допустив помилку у визначенні виду декларації та звітного періоду. Зокрема, ним було подано декларацію за період, який раніше не був охоплений попередньою декларацією, що свідчить про намір виконати вимоги фінансового контролю, а не ухилитися від них.
Така поведінка не може розцінюватися як спрямована на приховування інформації чи умисне порушення строків декларування, оскільки відомості, зазначені у поданих деклараціях, є повними, послідовними та узгоджуються між собою. Відмінність полягає виключно у формальному аспекті — неправильному виборі типу декларації та визначенні звітного періоду.
Суддя також враховує, що помилка щодо виду декларації та періоду декларування має характер фактичної (технічної) помилки, яка виникла внаслідок неправильного розуміння порядку застосування норм антикорупційного законодавства, а не внаслідок свідомого небажання виконувати встановлений законом обов`язок.
За таких обставин відсутні докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх наслідки у вигляді несвоєчасного подання декларації та бажав або свідомо допускав їх настання, що виключає наявність як прямого, так і непрямого умислу.
Більше того, сам факт подання декларацій за відповідні періоди, хоча і з порушенням правильного визначення їх виду, свідчить про відсутність протиправної мети та про добросовісне ставлення особи до виконання своїх обов`язків.
Таким чином, відсутність умислу як обов`язкової складової, виключає склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відтак, оцінивши усі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням викладеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 172-6, 247, 251, 256, 276-280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя	Оксана ВОЗНЮК