П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2025 року   місто Київ 
справа № 761/11488/25
провадження № 22-ц/824/15530/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Височанської Н.В.,
сторони:
позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
відповідач - ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року, постановлену у складі судді Притули Н.Г., суд, - 
ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач КП «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що будинок за адресою:  АДРЕСА_1 в цілому під'єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок квартира за зазначеною адресою під'єднана до внутрішьно-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. Відповідачі від послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися. Разом з тим, відповідачі у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг своєчасно не сплачували рахунки за спожиті послуги, у зв`язку з цим утворилась заборгованість, яка за період з 01.10.2018-31.01.2025 складає 120946, 75 грн.. З урахуванням інших несплачених платежів та інфляційних втрат, загальна сума позовних вимог склала 152181,93 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2025 визнано та затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Провадження по справі за позовом КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги закрито. 
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відповідачка ОСОБА_1 22.07.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд в порушення норм процесуального права не викликав учасників справи у судове засідання для затвердження мирової угоди, не роз`яснив їм їхні права та обов`язки та правові наслідки укладання такої угоди.
Крім того, сама мирова угода фактично підписана не ОСОБА_2 а представником позивача, оскільки таке підписання відбувалось в приміщенні «Київтеплоенерго». Також зазначає, що сам текст мирової угоди є таким, що грубо порушує права відповідачів, не відповідає їх волі, а самі відповідачі були позбавлені права на подачу заперечення на позовну заяву, що вказує на незаконність оскаржуваної ухвали.
Заявляє про застосування позовної давності за період до 01.02.2022.
В судове засідання не з`явилися представник позивача, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток - повідомлень до електронного кабінету, через підсистему «Електронний суд», що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду. Крім того, в судове засідання не з'явився ОСОБА_2 , який був повідомлений шляхом направлення судового повідомлення на його поштову адресу, судове повідомлення повернуто до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». (а.с.173).
Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила про те, що ОСОБА_2 обізнаний про місце і дату судового засідання.
За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача ОСОБА_2 .
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили ухвалу скасувати, справу направи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні, оглянувши текст мирової угоди, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.123-125) заперечувала підпис від її імені в мировій угоді.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., пояснення сторони, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.
Згідно із ч.ч. 1 - 4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді, сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.
Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Мирова угода - це договір, який має містити істотні умови, серед яких, згідно зі ст. 631 ЦК України, є строк договору. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки.
Зі змісту зазначених норм випливає, що мирова угода є результатом узгодженого волевиявлення обох сторін спору, а її затвердження судом можливе лише за умови підтвердження добровільності та усвідомленості такого волевиявлення.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зобов`язаний створити сторонам умови для реалізації їх процесуальних прав.
Згідно з частиною першою ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, подавати пояснення та заперечення.
Крім того, відповідно до ст. 128 ЦПК України, суд зобов`язаний належним чином повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання.
Ухвалою суду першої інстанції від 31.03.2025 у даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судовому засіданні 22.05.2025 подала до суду першої інстанції на затвердження мирову угоду, укладену між сторонами у даній справі.
В матеріалах справи відсутні підтвердження щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд судом поданої відповідачем мирової угоди.
Тому суд першої інстанції затвердивши мирову угоду без виклику відповідачки ОСОБА_1 та без з`ясування його позиції щодо умов угоди, фактично позбавив останню можливості реалізувати процесуальні права, передбачені ст.ст. 12, 43, 128 ЦПК України, а також не перевірив дійсність і добровільність її волевиявлення щодо укладення мирової угоди, як того вимагає ст. 207 ЦПК України.
Таке порушення норм процесуального права є істотним, оскільки воно призвело до вирішення питання про затвердження мирової угоди без належної участі сторони у справі, що вплинуло на правильність вирішення справи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2025 скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 19 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:    О.І. Шкоріна 

Судді:   Л.Д. Поливач 

А.М. Стрижеус