П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/24837/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
23 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року позов задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №103550008440 від 15.11.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій, починаючи з 11.11.2024, на підставі поданої заяви від 11.11.2024 з урахуванням трудового стажу, записи про який містяться в трудовій книжці.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Позивач 11.11.2024 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який передбачає, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/ або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років.
У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням в Житомирській області прийнято рішення за №103550008440 від 15.11.2024 про відмову у призначенні пенсії.
Встановлено, що загальний страховий стаж становить 21 рік 0 місяців 3 дні, при цьому відповідачем зазначено, що до страхового стажу не зараховані всі періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата її видачі.
Також, позивачу не зараховано періоди роботи з 23.10.1990 по 15.02.1993 відповідно до наданої ним довідки, виданої членом ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області Євгеном Свистуновим від 18.06.2024 р. №238 ли, оскільки у ній відсутня дата та номер наказу про прийняття на роботу та звільнення з роботи.
Крім того, не зараховано період навчання відповідно до диплому НОМЕР_2 , оскільки відсутні періоди навчання.
Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Як передбачено ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 1 статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, згідно зі статтею 62 Закону №1788 та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Тобто, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.
Так, пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 20 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі - Інструкція № 58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).
Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Виявлений відповідачем недолік (на титульній сторінці відсутня дата видачі трудової книжки), ґрунтується на неповному з`ясуванні усіх обставин, які мають значення у спірному випадку, оскільки не спростовують дійсність наданих позивачем документів.
При цьому, суд першої інстанції доцільно зазначив, що на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 вказано, що вона оформлена на ім`я ОСОБА_1 , в розділі «дата народження» - ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня, міститься підпис власника трудової книжки та підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки .
Незважаючи на те, що на титульній сторінці трудової книжки позивача відсутня дата її заповнення, у відомостях про роботу перший запис зроблено чітко та без виправлень тією ж особою, яка заповнила титульну сторінку – ст. інспектором Зінченко, із зазначенням підстав для внесення даних записів (наказ 242 від 23.06.87) та проставленням штампу та печатки установи, де працював позивач з 24.06.1987 – Авдіївське спеціалізоване управління підприємства "Донбаскоксохімремонт".
Щодо незарахування періодів служби позивача в органах внутрішніх справ з 23.10.1990 до 15.02.1993 на підставі уточнюючої довідки, виданої членом ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області Євгеном Свистуновим від 18.06.2024 р. №238 ли, оскільки у ній відсутня дата та номер наказу про прийняття на роботу та звільнення з роботи, слід зазначити таке.
У вказаній довідці зазначено, що у зв`язку із захопленням незаконними збройними формуваннями так званої «ДНР» адміністративної будівлі Головного управління МВС України в Донецькій області, архів ГУМВС (УМВС) України в Донецькій області залишився на тимчасово непідконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим довідка складена на підставі відомостей інтегрованої інформаційно-пошукової системи регіонального рівня.
Так, відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII) державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Зі змісту наведених норм слідує, що акт (рішення, документ), виданий органом на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків у разі, якщо він виданий органом створеним у порядку, не передбаченому законом.
Разом з тим, слід звернути увагу на положення частини 4 статті 9 Закону №1207-VII, відповідно до яких встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
При цьому, факт роботи позивача в спірний період підтверджується записами №№6-7 трудової книжки позивача, із зазначеннями наказів про прийняття та звільнення з роботи, засвідчені печаткою установи та підписом уповноваженої особи.
Щодо незарахування періоду навчання позивача у Донецькому політехнікумі згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки відсутні періоди навчання, судова колегія зазначає наступне.
Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач не ставить під сумнів навчання позивача у Донецькому політехнікумі, але вказує на відсутність у дипломі періодів навчання.
Дійсно, у дублікаті диплому молодшого спеціаліста, який підтверджує, що ОСОБА_1 закінчив у 1988 році Донецький політехнікум, відсутні періоди навчання.
Разом з тим, записами в трудовій книжці позивача підтверджено період навчання з 01.09.1984 по 30.06.1988 у Донецькому політехнікумі.
Слід повторно наголосити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах.
Отже, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду навчання позивача до страхового стажу, у зв`язку з відсутністю в довідці підстав її видачі, обгрунтовано визнанні судом першої інстанції безпідставними.
А відтак, період навчання позивача з 01.09.1984 по 30.06.1988 у Донецькому політехнікумі також підлягає зарахуванню до стажу його роботи для призначення пенсії за віком.
Доказів того, що вказані документи визнані недійсними чи недостовірними відповідачем не надано.
Зважаючи на встановлені обставини та наведені вище норми закону, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління в Житомирській області №103550008440 від 15.11.2024 щодо відмови в призначені пенсії за віком позивачу.
Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій, починаючи з 11.11.2024, на підставі поданої заяви від 11.11.2024 з урахуванням трудового стажу, записи про який містяться в трудовій книжці.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.