Справа № 199/2527/26
(3/199/1013/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
04.03.2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л., розглянувши справу про військове адміністративне правопорушення відносно військовослужбовця сержанта  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця: АДРЕСА_1 , у скоєні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:

Так, відповідно до протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/О №159 від 24.02.2026 року, встановлено, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», під час виявлення причин, передумов і обставин злочинів та інших правопорушень, вчинених військовослужбовцями Збройних Сил України стало відомо, що 23.02.2026 військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 матросом ОСОБА_2 нанесено тілесні ушкодження військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 матросу ОСОБА_3 , а саме здійснення кількох пострілів в нижню частину тулуба із 5,56 мм автомату Colt М5 № НОМЕР_3 .
Близько 23:40 23.02.2026 від чергового ПХГ с. Олександрівка стало відомо, що до вищезазначеного лікувального закладу було доставлено військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_4 з вогнепальними пораненнями.
Під час з`ясування обставин встановлено, що 23.02.2026 військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 матрос ОСОБА_5 і матрос ОСОБА_3 , перебували в тимчасовому розташуванні підрозділу за адресою АДРЕСА_2 .
З пояснень матроса ОСОБА_6 встановлено, що 23.02.2026 останній прибув після виконання завдань на лінії зіткнення до тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_3 , та вжив алкогольні напої.
В подальшому, між матросом ОСОБА_2 та матросом ОСОБА_3 , який також перебував за вищезазначеною адресою, раптово виник конфлікт, в ході якого матрос ОСОБА_3 взяв 5,56 мм автомат Colt М5 № НОМЕР_3 закріплений за матросом ОСОБА_2 та вийшов на вулицю. Останній відреагувавши агресивно вихопив з рук матроса ОСОБА_3 автомат, та здійснив декілька пострілів (орієнтовно 4 постріли) в бік матроса ОСОБА_3 , чим завдав множинні тілесні ушкодження.
Усвідомивши скоєне, матрос ОСОБА_5 почав надавати матросу ОСОБА_3 першу медичну допомогу, і на звуки пострілів прибули співслужбовці, які викликали евакуаційний автомобіль, яким матроса ОСОБА_3 було доставлено в ПХГ смт. Олександрівка.
Разом з тим, встановлено, що на момент здійснення пострілів матросом ОСОБА_2 в сторону матроса ОСОБА_3 в місці тимчасового проживання, окрім зазначених військовослужбовців більше нікого не було.
В ПХГ с. Олександрівна матросу ОСОБА_3 надано було медичну допомогу та встановлено діагноз: “Вогнепальне кульове наскрізне поранення лівого плеча з вогнепальним переломом нижньої третини діафізу плечевої кістки зі зміщенням. Множинні вогнепальні кульові сліпі та наскрізні поранення пахвенної ділянки та стегна зліва з наявністю сторонніх тіл (відламків кулі), сліпим та дотичним пошкодження печеристого тіла прутня”. Стан здоров`я важкий.
Разом з тим, в приміщенні тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння матроса ОСОБА_6 та встановлено алкогольне сп`яніння військовослужбовця, а саме - 1,242 проміле. 
За фактом нанесення тілесних ушкоджень матросом ОСОБА_2 матросу ОСОБА_7 , слідчим Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області внесено відомості до ЄРДР від 24.02.2026 за №12026052390000380, за кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.121 КК України.
Виходячи з того, що головним сержантом роти матроса ОСОБА_8 та матроса ОСОБА_4 є головний сержант розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_9 , який обіймаючи посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, та будучи призначеним старшим над особовим складом, 23.02.2026 в тимчасовому місці перебування особового складу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , не виконав свої обов`язки щодо забезпечення належного контролю над особовим складом, неухильного стеження за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни та не стримав підлеглий особовий склад від протиправних дій, а саме від вживання алкогольних напоїв в зоні ведення бойових дій матросом ОСОБА_2 , та подальших дій, які мали суспільно-небезпечний характер.
У свою чергу, ст. ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати бойовий прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначається, що кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно статті 112-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що головний сержант роти в мирний і воєнний час відповідає за надання командирові роти інформації та пропозицій з питань професійного розвитку, просування по службі та з інших питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, їх навчання і виховання, військову дисципліну, організацію правильного зберігання і експлуатації озброєння, техніки та іншого майна роти, підтримання внутрішнього порядку в підрозділі, правильне несення служби добовим нарядом роти.
Головний сержант роти підпорядковується командирові роти та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти.
Згідно статті 112-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено, що головний сержант роти зобов`язаний: організовувати роботу сержантського (старшинського) складу з підтримання бойової готовності особового складу, озброєння і техніки роти; знати тактику дій роти в різних видах бою, досконало знати і вміло володіти всіма видами озброєння і техніки роти; постійно підтримувати високий рівень професійних знань, вмінь та навичок, працювати над їх удосконаленням; знати, дотримуватися особисто та вимагати від підлеглого особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права; знати керівні документи з бойової підготовки, вимагати виконання їх вимог сержантами (старшинами), надавати пропозиції командирові роти щодо планування, організації, проведення заходів із бойової підготовки та заходів з професійного розвитку сержантського (старшинського) складу роти, вдосконалення їх методичної підготовки, брати участь у складанні розкладу занять роти на тиждень; організовувати проведення сержантським (старшинським) складом занять із бойової підготовки особового складу роти, контролювати та координувати проведення ними занять, надавати методичну та практичну допомогу, вести облік професійної підготовки військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти; безпосередньо проводити показові, інструкторсько-методичні та контрольні заняття із сержантським (старшинським) складом роти; надавати допомогу сержантському (старшинському) складу в організації роботи з особовим складом, вимагати ефективного виконання покладених на них обов`язків; доповідати командирові роти стосовно проблемних питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, здійснювати через сержанта із матеріального забезпечення (старшину) роти організацію їх всебічного забезпечення; здійснювати контроль за додержанням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу військової дисципліни, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, доповідати командирові роти про застосовані ним заохочення і накладені на військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу стягнення; стежити за виконанням розпорядку дня в підрозділі, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти; негайно доповідати командирові роти та головному сержанту батальйону про надзвичайні події в роті, факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи та керівництва, бути взірцем для особового складу роти щодо виконання службових обов`язків; знати військове звання, прізвище, ім`я та по батькові сержантів (старшин), їх дату народження, віросповідання, ділові та морально- психологічні якості, захоплення, рід занять перед військовою службою, родинний стан, успіхи і недоліки у службі; піклуватися про підлеглих, ставитися до них із повагою, не принижувати їх честі та гідності, знати потреби військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, порушувати перед командиром роти та головним сержантом батальйону питання про задоволення цих потреб; організовувати спортивно-масову роботу в підрозділі та заходи із зміцнення здоров`я військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти, їх фізичної тренованості та загартованості; проводити роботу з підтримання на належному рівні морально-психологічного стану військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти, працювати над згуртуванням військового колективу, сприяти формуванню в особового складу почуття взаємоповаги і взаємодовіри, відповідальності за успішні дії підрозділу; виховувати поважне ставлення військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти до їх належності до професійного сержантського корпусу Збройних Сил України, працювати над вдосконаленням їх лідерських якостей; проводити індивідуально-виховну роботу з військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу, визначати завдання сержантам (старшинам) підрозділів роти щодо проведення індивідуально-виховної роботи з окремими військовослужбовцями, які потребують додаткової уваги; стежити за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння, техніки та іншого майна роти, не менше ніж раз на місяць особисто проводити їх огляд та перевірку наявності; надавати допомогу головним сержантам підрозділів роти в підготовці особового складу, озброєння, техніки до занять (навчань), виконання завдань за призначенням; організовувати збір, аналіз та узагальнення досвіду, отриманого особовим складом під час виконання завдань за призначенням, його подальше використання з метою підвищення ефективності виконання покладених на роту завдань, збереження життя і здоров`я особового складу; вимагати дотримання військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти заходів безпеки на заняттях (стрільбах, навчаннях) та під час ремонтних та господарських робіт; розподіляти наряди на службу між підрозділами роти, особисто визначати черговість нарядів сержантів (старшин), вести лист нарядів військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти, перевіряти правильність ведення листів нарядів у підрозділах; організовувати і контролювати підготовку військовослужбовців роти до несення служби в добовому наряді, інструктувати їх та своєчасно направляти на розвід, перевіряти хід несення служби особами добового наряду роти; стежити за підтриманням внутрішнього порядку в роті, організовувати утримання в чистоті та порядку приміщень роти і ділянки території, закріпленої за нею; проводити роботу з перспективного планування підготовки (навчання) та просування по службі військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти, надавати командирові роти пропозиції стосовно їх направлення на навчальні курси та призначення на посади; брати участь у проведенні щорічного оцінювання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу та погоджувати оцінні картки сержантів (старшин) роти, надавати пропозиції командирові роти щодо зарахування військовослужбовців до резерву кандидатів для просування по службі; один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу з обліковими даними військової частини; надавати рекомендації командирам підрозділів роти щодо організації роботи із сержантським (старшинським) складом; щотижня проводити підбиття підсумків із сержантським (старшинським) складом роти з питань бойової підготовки, стану служби військ та військової дисципліни, про результати та пропозиції доповідати командирові роти і головному сержанту батальйону; брати участь у роботі з присвоєння чергових військових звань, класної кваліфікації військовослужбовцям рядового і сержантського (старшинського) складу роти.
Згідно примітки до ст. 172-13 КУпАП під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. У свою чергу, відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів, головний сержант розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_9 , будучи за посадою головним сержантом роти для військовослужбовців особового складу роти, який проходить службу у підрозділі, в розумінні примітки до ст. 172- 13 КУпАП є військовою посадовою особою.
Відповідно до пункту 12 ч.І ст. 1. Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ (зі змінами) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан, продовжений відповідними указами по цей час.
Таким чином, сержант ОСОБА_9 , будучи військовою службовою особою, а саме головним сержантом розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 , всупереч своїм статутним обов`язкам, передбачених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України ст. 11, 16, 112-1, 112-2 не забезпечив дотримання військової дисципліни та належного контролю за особовим складом, а саме за матросом ОСОБА_2 та матросом ОСОБА_10 , не вжив заходів щодо запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед підлеглого особового складу, на території місця проживання ( АДРЕСА_3 ) 23.02.2026, що склало сприятливі обставини для вживання матросом ОСОБА_2 алкогольних напоїв під час виконання обов`язків та подальше скоєння матросом ОСОБА_2 дій, які несли суспільно-небезпечний характер, а саме нанесення тілесних ушкоджень шляхом пострілів з автомату 23.02.2026 матросом ОСОБА_2 у матроса ОСОБА_11 .
З огляду на вищезазначене, сержант ОСОБА_12 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
У судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду  ОСОБА_1 не з`явився. Заяв  ОСОБА_1 про визнання або не визнання своєї вини до суду не надходило. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , суд враховує те, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні на 04.03.2026, смс-повідомленням, яке заздалегідь було направлено на особистий номер  ОСОБА_1 , який було добровільно вказано останнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та судовою повісткою про виклик до суду, та на яку у зазначений час та місце до суду не з`явився.
Вважаю, що  ОСОБА_1 був судом належним чином повідомлений на 04.03.2026.
Крім того, до суду не надходили заяви або клопотання  ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності.
Суд вважає такі дії  ОСОБА_1 , як усталену практику щодо штучного затягування часу та створення умов для спливу часу для притягнення до адміністративної відповідальності, а також намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення. 
З огляду на викладене, неявка  ОСОБА_1 , як особи, на якого складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003.
Суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний Веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Слід зазначити, що  ОСОБА_1 не звертався до суду з заявою про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення – 04.03.2026 щодо свого наміру особисто надати пояснення або докази стосовно обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій  ОСОБА_1 , та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду питання щодо наявності підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності та постановлення справедливого судового рішення.
Суд, з огляду на викладене, констатує той факт, що  ОСОБА_1 скористався наданими йому правами на власний розсуд.
Оскільки відсутня така вищевказана заява  ОСОБА_1 , яка містить відомості про обставини, які не унеможливлюють судовий розгляд,  ОСОБА_1 був належним чином повідомлена про дату, місце та час судового засідання, тому, за вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що  ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, не бажає з`являтися у судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, тому вважаю за можливе на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП розглядати справу у відсутність  ОСОБА_1 .
При цьому також враховую, що 24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16 вересня 2010 року (із подальшими змінами) прийняла рішення №9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку Російської Федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.
02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.
Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20, розглядаються протягом доби.
За вказаних обставин, з метою дотримання строку розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , що відповідає положенням ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується повністю доказами: 
- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/О №159 від 24.02.2026 року, де викладені обставини скоєння правопорушником  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та відсутні скарги, заяви, інші звернення  ОСОБА_1 , що уповноваженою особою на складання протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення порушені його конституційні права, зокрема право на захист або складанні протоколу, що дії поліцейських свідчать про грубе нехтування його прав як громадянина або особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; 
- письмовими поясненнями особи, відносно якої було складено протокол про військове адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , який пояснив, що 23.02.2026 року перебував на місці тимчасового проживання.
Близько 23-40 23.02.2026 року від червоно ПХГ стало відомо, що до визначеного лікувального закладу було доставлено військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_13 з вогнепальними пораненнями.
Під час з`ясування обставин встановлено, що 23.02.2026 військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 матрос ОСОБА_14 і матрос ОСОБА_13 , перебували в тимчасовому розташуванні підрозділу.
З пояснень матроса ОСОБА_14 встановлено, що 23.02.2026 останній прибув після виконання завдань на лінії зіткнення до тимчасового розташування підрозділу, та вжив алкогольні напої.
В подальшому між матросом ОСОБА_14 та матросом ОСОБА_13 , який також перебував за вищевказаною адресою, раптово виник конфлікт, в ході якого матрос ОСОБА_13 взяв 5,56 мм автомат Colt M5 №НОМЕР_3 закріплений за матросом ОСОБА_14 та вийшов на вулицю. Останній відреагувавши агресивно вихопив з рук матроса ОСОБА_13 автомат, та здійснив декілька пострілів (орієнтовно 4 постріли) в бік матроса ОСОБА_13 , чим завдав множинні тілесні ушкодження. 
В подальшому, буде намагатись краще контролювати особовий склад розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 .
- довідкою-доповіддю за фактом поранення військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ВМС ЗС України матроса ОСОБА_13 від 24.02.2026 року;
- копією письмовим пояснень  ОСОБА_14 від 24.02.2026 року;
- копією письмових пояснень свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 24.02.2026 року;
- довідкою №772 про поранення військовослужбовця ЗСУ обліковане у період з 00 23.02.2026 до 00.00 24.02.2026 року;
- копією протокола про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/О №158 від 24.02.2026 відносно ОСОБА_14 , за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;
- копією витягу ЄРДР №12026052390000380 від 24.02.2026 року, за кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 121 КК України;
- витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №90-ОД/дск від 25.12.2025, про організацію служби військ і бойового навчання в ІНФОРМАЦІЯ_5 у 2026 році;

З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в справі про військове адміністративне правопорушення сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення військового адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення надало суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду справі про військове адміністративне правопорушення. 
Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення, доведеність його вини у вчинені правопорушення та для прийняття законного та обґрунтованого рішення, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. 
За таких обставин дії  ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
У відповідності до ч. 4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, є військовим адміністративним правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;
3) про закриття справи.
Оскільки під час розгляду справи встановлена вина  ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу  ОСОБА_1 , який проходить військову службу, та не надав до суду заяви про визнання чи не визнання своєї провини, ступінь його вини, приймаючи до уваги письмові пояснення свідків, які були долучені до матеріалів справи, враховуючи обставини викладені у протоколі про військове адміністративне правопорушення та те, що  ОСОБА_1 не надав суду відомостей, про оскарження обставин військового адміністративного правопорушення та кваліфікацію його дій, приймаючи до уваги настання для інших осіб тяжких негативних та наслідків, вважаю за необхідне накласти на  ОСОБА_1 максимальне визначене санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
В той же час, відповідно до п.12) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці під час виконання службових обов`язків.
Таким чином,  ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вчинив правопорушення, будучи військовослужбовцем під час виконання службових обов`язків.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень.
На підставі п. 12) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити  ОСОБА_1  від сплати на користь держави судового збору. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя:       Воробйов В.Л.