ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 639/4202/25
провадження № 22-ц/818/1607/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року, постановлене під головуванням судді Зінченка О.В.,-
в с т а н о в и в:
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2292272206 від 12.03.2023 у розмірі 53363,04 грн та судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме : судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 2292272206 від 12.03.2023 у розмірі 53363,04 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме : судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 
В обґрунтування апеляційних вимог, посилається на те, що 12.03.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2292272206, за умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 10 700 грн, із орієнтованою датою повернення 02.04.2023. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2Т43S. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118/-01. У подальшому Первинний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» уклали ряд додаткових угод, якими вносилися зміни до Договору факторингу №28/1118/-01, зокрема:
№ 19 від 28.11.2018, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року;
№ 26 від 31.12.2020, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року; 
№ 27 від 31.12.2021 , згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року; 
№ 31 від 31.12.2022, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року; 
№ 32 від 31.12.2023, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року.
А тому, як стверджує позивач, Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом тривалого часу, а саме : з 28.11.2018 по 31.12.2024, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а з 28.11.2018 по 31.12.2024. 
Як зазначає позивач, 09.05.2023 первинний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги №228 до вказаного договору факторингу 1, відповідно до якого, останній набув право вимоги до Відповідача на загальну суму 27 216, 52 грн. Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного дійсного та чинного на той момент зобов`язання відповідача перед первинним кредитором. Таким чином, перехід права вимоги був спрямований на фактично існуюче зобов`язання, що підтверджує реальність предмета передачі та узгоджується з вимогами чинного законодавства щодо допустимості та правомірності відступлення права вимоги. Отже, факт підписання Реєстру прав вимоги після укладення кредитного договору, виключає сумніви щодо наявності у первинного кредитора прав, які могли бути передані Фактору, що підтверджує, що перехід прав вимоги відбувся на законних підставах у в межах чинного договірного регулювання.
А тому, вважає висновки суду першої інстанції щодо недоведення переходу права вимоги необґрунтованими. Як зазначає позивач, Реєстр прав вимоги, до якого включений кредитний договір № 2292272206 від 12.03.2023, укладений 09.05.2025 року, тобто, через два місяці після укладення договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до Реєстру право вимоги вже існувало та відступлене ТОВ «Таліон Плюс» на підставі реєстру прав вимоги, що є предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «онлайн фінанс», на виконання договору факторингу 2, підписали Реєстр прав вимоги №1 від 10.10.2024 до договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимоги.
На думку позивача, до договору факторингу необхідно застосовувати вимоги положень ч.1 ст.656 ЦК України, згідно яких, предметом договору факторингу можуть бути в тому числі права вимоги, які не існують на момент укладення самого договору, але які виникнуть або будуть набуті клієнтом у майбутньому, а тому, згідно положень чинного законодавства і висновків Великої Палати Верховного Суду, той факт, що за спірними договорами факторингу до ТОВ могли перейти права вимоги за кредитним договором – грошові права вимоги Скаржника, які виникли після укладення договорів факторингу.
У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги – задоволенню, зі стягненням з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2292272206, а також судових витрат, понесених позивачем
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» боргові зобов`язання за кредитним договором від 12.03.2023 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 28.11.2018, оскільки на час укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином, жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, а між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», на час укладення договору факторингу від 28.11.2018, не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «Таліон Плюс» не набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.03.2023 та не могло його передати у подальшому, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЕЙС» не набув та не має права вимоги до відповідача.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.03.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 2292272206, відповідно до п. 2.1. якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10700 грн 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – Правила).
Згідно з п. 5.1 Договору кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5375-41XX-XXXX-4373, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.
Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки передбачені Договором (п. 9.2.2.1 Договору).
Відповідно до п. 14.12, цей Договір є електронним документом і його невід`ємною частиною, відповідно до п. 14.1 Договору, є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надані Позичальнику до укладення Договору.
Договір кредитної лінії № 2292272206 укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, оскільки підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором MNV2Т43S, відправленим 12.03.2023 о 12:32:57 год., введеним 12.03.2023 о 12:33:011 год. 
Відповідно до пункту 4.1 укладеного договору, з метою укладення цього Договору, Позичальник, ознайомившись з Правилами. заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язкового платежу по процентам за користування Кредитом.
Відповідно до пункту 4.7 вказаного Договору, Кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення Договору та встановлення ділових відносин здійснив всі необхідні заходи для належної перевірки особи Позичальника, а саме - Верифікацію Позичальника, шляхом отримання інформації про Позичальника через Систему BankID НБУ.
Відповідно до пункту 4.10.5 вказаного Договору, Позичальник з використанням Комунікаційного ресурсу Кредитодавця в Особистому кабінеті перейшов до ознайомлення з Офертою, яка містить собі Паспорт Кредиту та проект Договору. Також Оферта у вигляді електронного документа відправлена на електронну пошту Позичальника. Одночасно ІКС Кредитодавця згенеровано Одноразові ідентифікатори для підтвердження ознайомлення з Паспортом Кредиту та для акцептування умов Договору, які направлено Позичальнику в СМС-повідомлені та/або повідомлені електронному листі на електронну пошту та/або в Особистому кабінеті.
Відповідно до пункту 4.10.6 вказаного Договору, Позичальник ознайомився з інформацію, наведеною в Паспорті Кредиту, який надано Кредитодавцем Позичальнику у вигляді електронного документа, підписаного створенням кваліфікованого електронного підпису директора Кредитодавця, шляхом відправки Оферти електронним листом на адресу електронної пошти Позичальника та шляхом відображення Оферти в Особистому кабінеті. На підтвердження ознайомлення з Паспортом Кредиту, Позичальник вводить одноразовий ідентифікатор, направлений Кредитодавцем у спеціальному полі під Офертою в Особистому кабінеті.
Відповідно до пункту 4.10.7 вказаного Договору, Позичальник, ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти, надав згоду (акцепт) на укладення Договору, шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Офертою, яка містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та зведення Одноразового ідентифікатора для підписання Договору та Одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту Кредиту. Після підпису Електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надійшло в Інформаційно-комунікаційну систему Кредитодавця, відповідно з цього моменту Кредитодавець повідомлений про те, що Позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Кредитодавця щодо укладання Договору. Моментом підписання цього Договору є використання його Сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням Договору зі сторони Кредитодавця є формування на дання на ознайомлення Позичальнику Оферти, а також генерація та направлення Позичальнику одноразового ідентифікатора. Підписання Договору зі сторони Позичальника, є направлення Позичальником повідомлення, що містить Одноразовий ідентифікатор, отриманий від Кредитодавця, через Особистий кабінет.
Відповідно до пункту 4.10.8 Договору, після створення Сторонами електронних підписів Одноразовими ідентифікаторами, текст оферти, реквізити підписів, які дають змогу встановити дату та час вчинення кожною з Сторін дій, спрямованих на ознайомлення з Паспортом Кредиту та підписання цього Договору, та реквізити сертифікату кваліфікованого електронного підпису директора Кредитодавця, зберігаються в файлі формату, що унеможливлює зміну чи видалення інформації.
Відповідно до пункту 4.10.9, після формування фінального файлу з цим Договором, ІКС створює кваліфіковану електронну печатку Кредитодавця. Файл Договору та файл з даними кваліфікованої електронної печатки, що містить кваліфіковану мітку часу, одразу (до надання Кредиту) відправлено на електронну пошту Позичальника та стали доступними для скачування в Особистому кабінеті Позичальника
Відповідно до пункту 4.11, після виконання всього переліченого в п. 4.10. Договору, Кредитодавець ініціює надання Кредиту, способом, вказаним Позичальником в цьому Договорі.
Відповідно до п.5.1. Договору, кожен окремий Транш за цим Договором, надається Позичальнику, шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів, з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки № 5375-41XX-XXXX-4373, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 (трьох) банківських днів, з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.
Відповідно до пункту 14.2 Договору, Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем з приводу укладення цього Договору, в якості підписів Сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Під час виконання цього Договору, для цілей ініціювання отримання нових Траншів чи Пролонгацій, сторони використовують Логін та Пароль від Особистого кабінету, в якості простого електронного підпису Позичальника в розумінні Закону України «Про електронні довірчі послуга».
Як вбачається з наданих позивачем доказів, перед укладенням Кредитного договору Відповідач, з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: - перейшов на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, - зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, - за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (а.с.77). Після чого, пройшов належну перевірку - верифікацію (п.4.7 Договору.), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, 
Враховуючи Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», положення п. 14.12 Кредитного договору, цей договір було укладено на сайті позикодавця та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2Т43S, 12.03.2023 року о 12:33:01 год. Договір містить податковий номер, номер засобів зв`язку, електронну адресу ОСОБА_1 .
Відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений.
Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Згідно з електронною платіжною інструкцією, 12.03.2023, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на виконання п.2.1 Кредитного Договору № 2292272206 від 12.03.2023 року, виконало свої зобов`язання та 12.03.2023 перерахувало грошові кошти в сумі 10700,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , за посередництвом платіжної установи АТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 66).
Вказане також підтверджується довідкою, відповідно до якої, на виконання кредитного договору № 2292272206 від 12.03.2023 року, укладеному між Позичальником/Отримувачем – ОСОБА_1 та Кредитодавцем/ Платником – ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» , згідно якого, Кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг Платника: АТ КБ «ПриватБанк» було перераховано надавачу платіжних послуг Отримувача: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», з рахунку Платника: НОМЕР_2 на транзитний рахунок для перерахування коштів Отримувача: НОМЕР_3 , на платіжну карту Отримувача: № 5375-41XX-XXXX-4373 (термін дії 11.2029), кошти в розмірі 10700 грн., із зазначенням ідентифікатора платіжної операції: № 8759е582-8772-4dаа-9а57-39d4eaf38f9c. Дата ініціювання платіжної інструкції – 12.03.2023, 12:33:03, дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг) – 12.03.2023, 12:33:11 (а.с.56). 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідний переказ було здійснено на рахунок, зазначений Боржником у змісті кредитного договору.
Виходячи з вищенаведеного, договір був вчинений в електронній формі, яка, відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до письмової форми та є обов`язковим до виконання сторонами.
28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118/-01. 
У подальшому Первинний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» уклали ряд додаткових угод, якими вносилися зміни до Договору факторингу №28/1118/-01, зокрема:
№ 19 від 28.11.2018, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року;
№ 26 від 31.12.2020, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року; 
№ 27 від 31.12.2021 , згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року; 
№ 31 від 31.12.2022, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року; 
№ 32 від 31.12.2023, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року.
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «онлайн фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За приписами ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За приписами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Формулювання цієї норми вказує на її диспозитивність, тобто, не виключається можливість зміни обсягу прав. Таким чином, відступлення прав, обсяг яких буде визначено в майбутньому, вважається законодавчо прийнятним.
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.34-37), відповідно до умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1).
Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнт за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його (п.2.2).
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п.4.1).
Відповідно до пункту 1.3, правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони).
28 листопада 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2020 року ( а.с. 39).
31.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено додаткову угоду № 26, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року (а.с.40-43); 31.12.2021 року зазначені сторони уклали додаткову угоду № 27, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року (а.с.45); 31.12.2022 року зазначені сторони уклали додаткову угоду № 31, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року (а.с.45); 31.12.2023 року зазначені сторони уклали додаткову угоду № 32, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року(а.с.46). 
09.05.2023 первинний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали та підписали Реєстр прав вимоги №228 до договору факторингу 1, відповідно до якого, останній набув право вимоги до Відповідача на загальну суму 27 216, 52 грн. (а.с.32)
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «онлайн фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до умов якого,(п.2.1) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором Строк дії даного договору закінчується 31.12.2024 року, але у будь-якому разі, до моменту належного та повного виконання Сторонами, взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.24-27).
10.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «онлайн фінанс», на виконання договору факторингу №10/1024-01, підписали Реєстр прав вимоги №1 від 10.10.2024, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимоги на загальну суму 53363,04 грн. (а.с.22)
29.05.2025 року між ТОВ «ФК «онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого, (п.1.1), Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою, настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких, належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком №1, є невід`ємною частиною договору (а.с.14-18). 
29.05.2025 року ТОВ «ФК «онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» , на виконання договору факторингу №29/05/25-Е, підписали Реєстр Боржників до Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, за яким від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимоги на загальну суму 53363,04 грн. (а.с.13) 
Як визначено в п.1.2 Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржника, відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників, згідно з Додатком №2, після чого, Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників, стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 
Згідно п.5.1 даного Договору, Права Вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу, шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру Боржників (Додаток№2) (а.с.19) .
Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, Сторони уклали даний Акт про те, що на виконання п.1.2. Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, укладеного між Клієнтом та Фактором, від Клієнта до Фактора перейшли Права Вимоги заборгованості до Боржників, який відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, згідно з Додатком №2, після чого, Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників, стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. (а.с.114)
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ФК «ЕЙС», перейшло право вимоги кредитного договору № 2292272206 від 12.03.2023 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВАДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .
Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним ним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні позову.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання кредиту № 2292272206, відповідно до п. 2.1. якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10700 грн 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» .
Згідно з п. 5.1 Договору кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику, шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5375-41XX-XXXX-4373, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.
Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки передбачені Договором (п. 9.2.2.1 Договору).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV2Т43S), а тому, договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до пункту 4.1 укладеного договору, з метою укладення цього Договору, Позичальник, ознайомившись з Правилами. заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язкового платежу по процентам за користування Кредитом.
Відповідно до п.5.1. Договору, кожен окремий Транш за цим Договором, надається Позичальнику, шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів, з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки № 4441-11XX-XXXX-5988, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 (трьох) банківських днів, з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.
При цьому, у кредитному договорі № 2292272206 від 12.03.2023 року сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 7 та 8 договору.
Згідно п.8.3, 8.3.1, 8.4 вказаного Договору, протягом дисконтного періоду кредитування, зобов`язання Позичальника по сплаті процентів визначаються наступним чином: за період від дати видачі Кредиту до 02.02.2023 (включно), проценти нараховуються за процентною ставкою 766, 50 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків від суми Кредиту, за кожний день користування ним, а після закінчення Дисконтного періоду кредитування, проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору, становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника, за кожний день користування ним.
При цьому, у п. 8.6 вказаного Договору визначено, що Проценти в розмірі, визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору.
Сторонами було погоджено строк дії договору. Відповідно до п. 11.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 ( п`яти) років, а в частині розрахунків - до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії цього договору діють до повного їх виконання.
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», », станом на 09.05.2023 року, на момент продажу Фактору Права вимоги за даним Договором, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту складає 10 700,00 грн., за процентами - 16 516, 52 грн.(а.с.108)
Згідно із розрахунком ТОВ «Таліон Плюс», станом на 30.07.2023, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту складає 10 700,00 грн., за процентами – 42 663,04 грн. (а.с.106-107)
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ЕЙС», надало виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 2292272206 від 12.03.2023, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 , станом на 10.10.2024, складає 53363,04 грн, з якої прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 700,00 грн прострочена заборгованість за відсотками 42 663,04 грн. (а.с.105)
Розрахунок, наданий позивачем, відповідає умовам договору та підтверджений належними доказами, які містяться в матеріалах справи.
Доказів сплати ОСОБА_1 заборгованості, матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» суми заборгованості 53363,04 грн, з яких: 10 700,00 грн - тіло кредиту, 42 663,04 грн - проценти за користування кредитом.
Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Таким чином, враховуючи, вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» слід задовольнити та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 2292272206, в сумі 53363,04 грн., з якої прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 700,00 грн., а прострочена заборгованість за процентами – 42 663,04 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2422,40 та апеляційної скарги 3633,60 грн, а всього 6056 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг).
Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Вартість виконаних робіт згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року становить 7 000 грн.
Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи повне задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що понесені апелянтом витрати пов`язані з розглядом справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позов та значенням справи для сторін. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст.376, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 363,04 (п`ятдесят три тисячі триста шістдесят три ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати в розмірі 6056 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий:         О.В. Маміна

Судді:          Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова