П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року місто Київ 
справа № 361/7065/25 
провадження № 22-ц/824/3944/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д.,Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Хасанової А.Р.,

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану адвокатом Дворніцьким Олександром Борисовичем, 

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Писанець Н.В., суд,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони не зійшлися характерами, мали різні погляди на життя та сімейні відносини. Фактично з 2023 року сторони не підтримують шлюбних відносин. За пів року до звернення до суду з цим позовом позивачка зустріла іншого чоловіка, з яким почала зустрічатися, фактично створила іншу сім`ю. Позивачка вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. Від шлюбу спільних дітей не мають.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2025 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 квітня 2020 року Дарницьким районним у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 478.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Дворніцький О.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення є необ`єктивним, необґрунтованим, несправедливим, винесеним із порушенням приписів матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що у лютому 2025 року позивач вже подавала позов про розлучення з відповідачем до Броварського міського суду Київської області, але за відповідною заявою представника позивача позов 30 червня 2025 року був залишений без розгляду, що свідчить про непослідовну поведінку позивача та відмову позивача на кінець червня 2025 року від розірвання шлюбу. 
Крім того, зазначає про те, що відповідач вказував суду першої інстанції, що він проти розірвання шлюбу, що у нього нормальна сім`я, і що позивач знаходиться під впливом стресу у зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти нашої країни. Відповідач просив суд надати час на примирення. Натомість суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення та не надав часу для примирення. Вважає, що висновок суду про небажання зберегти сім`ю не відповідає дійсності.
Зазначає, що з дружиною у відповідача були деякі непорозуміння, але це не є підставою для розірвання шлюбу та руйнування їх сімейних відносин. Вважає, що суд формально поставився до розгляду питання про розірванню шлюбу безпосередньо в цій справі, не з`ясував фактичні взаємини між відповідачем та дружиною, і не вжив заходів для примирення подружжя.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.
В судове засіданні не з`явилася сторона позивача, ОСОБА_1 була повідомлені про місце, день і час розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення до її електронного кабінету, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду ( а.с.52), причини своєї неявки суду не повідомила. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність позивача.
Представник відповідача адвокат Дврніцький О.Б. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 24 квітня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 .. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Дарницьким районним у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 квітня 2020 року. Від шлюбу дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач вважає збереження сім`ї неможливим, тому суд прийшов до переконання про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Відмовляючи відповідачу у задоволенні клопотання про надання строку для примирення, суд першої інстанції виходив із того, що наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 СК України).
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України).
За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню ст. 111 СК України та вказано, що "примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
У позовній заяві  ОСОБА_1 зазначила, що фактично з 2023 року позивач і відповідач не підтримують шлюбних відносин, а отже фактично не є сім`єю. Понад півроку позивач зустріла іншого чоловіка з яким почала стосунки та фактично створила сім`ю. Вважає, що між нею та відповідачем розпались сімейні стосунки, сім`я має формальний характер та не має майбутнього.
Наявність наміру для примирення лише у одного із подружжя, без згоди на це іншого з подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. Ненадання такого строку для примирення не може бути підставою для скасування судового рішення з огляду на положення ст. 376 ЦПК України. Крім того, обґрунтованість та доцільність залишення заяви про надання строку для примирення подружжя без задоволення не підлягає переоцінці судом апеляційної інстанції, а викладені доводи в апеляційній скарзі апелянтом, не можуть бути підставою для скасування судового рішення з огляду на положення ст. 376 ЦПК України
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для надання сторонам часу на примирення відповідають положенням сімейного законодавства щодо вільної згоди жінки на шлюб. Оскільки позивач висловила категоричне не бажання щодо примирення, суд не може своїм рішення примушувати одного з подружжя до таких дій, а тому доводи апеляційної скарги в цій часині не заслуговують на увагу.
Встановивши, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, в свою чергу позивач наполягала на розірванні шлюбу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.
Звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу вдруге після залишення першого позову без розгляду не може бути підставою для відмови в розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем. 
Вирішуючи спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, а перебування у шлюбі з відповідачем суперечили б волі позивача, оскільки примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться фактично до незгоди з оскаржуваним рішенням, а тому така не підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2025 рокуухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Дворніцьким Олександром Борисовичем, залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус