154/578/26 
3/154/333/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, за вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
30.01.2026 близько 16:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи за адесою: АДРЕСА_2 , ухилилася від виконання покладених на неї обов?язків, передбачених ст.150 СК України відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2023 р.н., ОСОБА_3 , 2021 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., а саме в помешканні антисанітарія, розкидані брудні речі, діти незабезпечені належними умовами проживання, в подальшому діти були вилучені.
Оскільки ОСОБА_1 притягалась до відповідальності 08.01.2026 за ч.1 ст.184 КУпАП, її дії кваліфіковано за ч.2 ст.184 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала повністю та пояснила, що причиною неналежних умов проживання її малолітніх дітей було складне матеріальне становище сім`ї. Зазначила, що на даний час не працює, оскільки вимушена постійно доглядати за дітьми, тоді як її чоловік працює, однак отримуваних ним доходів недостатньо для повного забезпечення сім`ї. Також ОСОБА_1 вказала, що після відібрання дітей органом опіки та піклування ситуацію було повністю виправлено, у зв`язку з чим дітей повернуто батькам. Разом з тим зазначила, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу є неспівмірним із рівнем матеріального забезпечення її сім`ї, оскільки його сплата змусить родину суттєво економити, що негативно позначиться на забезпеченні дітей.
З огляду на викладене, просила обмежитися усним зауваженням, запевнила суд, що в подальшому не допустить подібних правопорушень.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 206271 від 30.01.2026, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, рапортом інспектора ювенальної превенції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, актом обстеження умов проживання, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи. 
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.184 КУпАП.
Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують відповідальність - не встановлено.
Відповідно до ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Санкцією ч.2 ст.184 КУпАП передбачено штраф від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує майновий стан правопорушниці та склад її сім`ї, зокрема те, що ОСОБА_1 фактично не працює у зв`язку з необхідністю постійного догляду за малолітніми дітьми, а єдиним джерелом доходу сім`ї є заробіток чоловіка, якого об`єктивно недостатньо для повного забезпечення сім`ї. За таких обставин накладення адміністративного стягнення у виді штрафу призведе до суттєвого зменшення коштів, які спрямовуються на задоволення базових потреб дітей, зокрема харчування, одяг та побутове забезпечення, що фактично негативно позначиться на їхніх інтересах.
Крім того, відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на те, що метою адміністративної відповідальності є не покарання як таке, а виховний та превентивний вплив, суд доходить висновку, що накладення штрафу в даному випадку не відповідатиме принципу пропорційності, оскільки його сплата безпосередньо погіршить матеріальне становище дітей, які не є суб`єктами правопорушення та не повинні зазнавати негативних наслідків поведінки батьків.
За змістом ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.
Отже, враховуючи особу порушниці, характер вчиненого правопорушення, а також усунення правопорушницею наслідків вчиненого нею правопорушення, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.22, 41, 221, 276, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого, оголосивши їй усне зауваження.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Ігор Вітер