ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8364/25  Номер провадження 22-ц/814/784/26	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Кормушина Владислава Олександровича на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 27 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2025 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову 17.12.2019 року і до досягнення дитиною 3-х років, призначених до сплати за судовим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.02.2020 року по цивільній справі №554/11219/19, у розмірі 18 775,72 гривень.
В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 30.08.2014 року, який було розірвано 24.01.2020 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави.
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю та знаходяться на її повному утриманні.
Згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову 17.12.2019 року і до досягнення дитиною 3-х років.
Вказане рішення по теперішній час перебуває на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві. У зв`язку з небажанням відповідача виконувати рішення суду в добровільному порядку, в період з 14.12.2019 року по 04.06.2025 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №12666 від 25.02.2025 року. Так, станом на 25.02.2025 року існує заборгованість по аліментам на утримання дружини – 18 775,72 грн.; станом на 25.02.2025 року заборгованість по аліментам на утримання дітей становить 115 361,51 грн.
Враховуючи розрахунки головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві, згідно яких у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів в період з грудня 2019 року по травень 2025 року (1994 дні), та постанову ВПВСУ, сума неустойки (пені) розрахована наступним чином: з 15.05.2019 року по 04.06.2025 року становить 802,13 х 1% х 2000=16042,60 грн. 2020 рік: січень – 1744,33 х 1%х1982=34572,62 грн., лютий: 1744,33 х 1%х1951=34031,88 грн., березень - 1744,33 х 1%х1922=33526,02 грн., квітень - 1748 х 1%х1891=33054,68 грн., травень - 1748 х 1%х1861=32530,28 грн., червень - 1748 х 1%х1830=31988,40 грн., липень -1857 х 1%х1800=33428,88 грн., серпень – 1857,16 х 1%х1772=32908,88 грн., вересень – 1857,16 х 1%х1738=32277,44 грн., жовтень – 2020,5 х 1%х1708=34510,14 грн., листопад – 2020,5 х 1%х1677=33883,79 грн., грудень – 2020,5 х 1%х1647=33277,64 грн. Разом за 2020 рік – 399 990,64 грн.
2021 рік: січень – 1944,83 х 1%х1616=31428.45 грн., лютий - 1944,83 х 1%х1610=31311,76 грн., березень - 1944,83 х 1%х1579=30708,87 грн., квітень – 2145,16 х 1%х1551=33271,43 грн., 20 травня - 1383,97 х 1%х1477=20441,24 грн. Разом за 2021 рік – 147 161,75 грн.
Таким чином, у підсумку сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в період з 14.12.2019 року по 20.05.2021 року становить 563 194,99 грн.
Однак, враховуючи обмеження розміру пені, встановлені ч.1 ст.196 СК України, слід обмежитись розміром пені в сумі 18 775,72 гр., тобто 100 відсотками розміру заборгованості.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 27 серпня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 , призначених до сплати за судовим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року по цивільній справі №554/11219/19, у розмірі 18 775,72 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права .
Апелянт вказує, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та записами трудової книжки, останнє офіційне місце працевлаштування апелянта датується 2013 роком. Це підтверджує відсутність стабільного джерела доходу та об`єктивну неможливість своєчасної сплати аліментів у повному обсязі, а не зловмисне ухилення. 
Також, відповідач зазначає про відсутність у нього прямого умислу ухилятись від аліментів, адже з вересня 2021 року по квітень 2025 року відповідач регулярно та щомісячно здійснював платежі по аліментним зобов`язанням у міру своїх фінансових можливостей, що підтверджується розрахунком заборгованості. Це свідчить про добросовісне ставлення до виконання рішення суду.
Окрім того , заборгованість у повному обсязі була погашена апелянтом 09.06.2025 та 11.06.2025 року, тобто до моменту, коли він отримав повідомлення про відкриття провадження за позовом .
Скаржник зауважує, що виконавче провадження закрито до вирішення питання по суті та розгляду справи. Це однозначно свідчить про відсутність умислу та реальний намір виконати зобов`язання без зовнішнього тиску. 
У 2024 році апелянт переніс хірургічне втручання та потребував тривалого медичного обстеження і лікування (підтверджується медичними документами), що також вплинуло на його фінансові можливості та пріоритети витрат. Ця обставина має істотне значення для оцінки його можливостей щодо виконання зобов`язань.
На думку скаржника , позивач не надала жодних доказів, крім розрахунку заборгованості, які б беззаперечно свідчили про умисне ухилення апелянта від сплати аліментів. Розрахунок заборгованості лише фіксує факт несвоєчасної сплати, але не доводить вину у її виникненні. А тому суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача неустойку (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
У зв`язку із вказаними обставинами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє  ОСОБА_5 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 27 серпня 2025 року, та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому представник позивача , вказуючи на реальне порушення з боку відповідача щодо своєчасної сплати аліментів , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без мін.
У справі встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 30.08.2014 року, який було розірвано 24.01.2020 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави (а.с.14 –– рішення суду).
Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18,19).
Згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову 17.12.2019 року і до досягнення дитиною 3-х років (а.с.11-13).
Відповідно до листа-відповіді (а.с.20-21), на виконанні Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №77307809, до складу якого зокрема входить виконавче провадження №АСВП 61523942, відкрите на підставі зазначеного судового рішення від 19.02.2020 року.
За період з грудня 2019 року по травень 2022 року сума заборгованості відповідача за сплату аліментів становить на момент досягнення дитиною 3-х років 18 775,72 грн. (а.с.22-23 - розрахунок).
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Відповідно до частин першої та другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач має перед позивачкою заборгованість зі сплати аліментів, наявні правові підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати останніх за вказаний період.
Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на скрутне матеріальне становище , адже відсутність відомостей про доходи не є підставою для звільнення від обов`язку зі сплати аліментів.
Окрім того, відповідач вказував на те , що переніс хірургічне втручання та потребував тривалого медичного обстеження і лікування. Проте , суд критично ставиться до вказаних аргументів , адже у матеріалах справи міститься Виписка із медичної картки амбулаторного(стаціонарного) хворого №4145 хірургічне відділення, згідно якої ОСОБА_1 23.07.2024 прибув у стаціонар та 25.07.2024 був виписаний. Відповідно до вищевказаної виписки ОСОБА_1 24.07.2024 було проведено оперативне лікування ( венектомія з ЕВЛК стовбуру ВПВ зліва). Відомостей про тривалу непрацездатність ОСОБА_1 та неможливість сплачувати аліменти у певний період матеріали справи не містять. 
Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.05.2025 Вих№50711 , заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною 3-х років , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 становила 18 775,72 грн.
Апелянт зазначає, що фактично заборгованість зі сплати аліментів у повному обсязі була погашена 09.06.2025 та 11.06.2025, відповідно підстави для задовлення позову відсутні.
Проте, на переконання колегії суддів , сплата заборгованості до винесення рішення у справі не скасовує факту її наявності на момент звернення із позовом 04.06.2025 та не спростовує факту неналежного виконання ОСОБА_1 свого обов`язку зі сплати аліментів за спірний період та не позбавляє ОСОБА_2 права на отримання компенсації у вигляді пені .
Сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до ст. 196 СК України за період з 14.12.2019 по 20.05.2021, становить 18 775,72 грн , адже сума нарахованої пені з вказаний період складає 563 194,99, проте вона перевищує 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів у спірний період, що вірно враховано судом першої інстанції при вирішенні спору.
Тож, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Кормушина Владислава Олександровича  – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 27 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов 

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов