Справа № 303/8943/25
Провадження № 2/303/3434/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
09 квітня 2026 року   м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М., за участю секретаря Лукач К. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 та Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, від імені якого діє адвокат Сливка В. П., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Після розірвання шлюбу рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2024 року діти залишилися проживати з батьком. Мати з дітьми не спілкується, не цікавиться їхнім станом здоров`я, навчанням та розвитком. Весь тягар виховання дітей наразі несе батько та його мати (бабуся дітей) ОСОБА_3 , оскільки позивач проходить військову службу.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. 
Залучена до участі в справі як третя особа мати позивача - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги сина та підтвердила наведені у позовній заяві обставини. Пояснила, що відповідачка походить з неблагополучної сім`ї. Першу дитину народила в неповнолітньому віці, ще до одруження. Після розлучення дітей залишила на батька. Участі в їхньому житті не бере, обіцяла за грошову винагороду відмовитися від дітей. Проживає в іншому селі, народила третю дитину. Після мобілізації сина онуки залишилися проживати з нею. Батько забезпечує дітей матеріально, підтримує з ними зв`язок, але вона через вік та стан здоров`я не здатна повною мірою забезпечити догляд за дітьми. 
Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мукачівської міської ради - Пойдин Н.П. вважає позов обґрунтованим. Повідомила, що прихильність дітей до матері теж відсутня. Відповідачка з`явилася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але щирих материнських почуттів до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виявила. Комісія не встановила жодних об`єктивних перешкод щодо спілкування матері з дітьми, як і будь-якого прагнення відповідачки до налагодження стосунків з ними чи намагання якимось чином брати участь у їх вихованні та утриманні.
Позов підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження заявлених вимог позивачем надано такі доказами:
Свідоцтва про народження дітей ОСОБА_4 (серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (серія НОМЕР_2 ), що підтверджують походження дітей від позивача та відповідачки.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2024 року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Довідка про реєстрацію № 2936/0/109-25 від 01.09.2025 року, що підтверджує місце проживання дітей разом із батьком та перебування на його утриманні. 
Характеристика ОСОБА_1 , видана старостою села Нове Давидково, який позитивно характеризує позивача як батька, котрий належно виконує свої обов`язки.
Копія паспорта відповідачки, яка проживає в іншому населеному пункті за адресою: АДРЕСА_1 .
Довідка № 01-26/126 від 01.09.2025 року, згідно з якою діти навчаються у Новодавидківської ЗОШ І-ІІІ ст.
Психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_4 , учениці 6 класу Новодавидківської ЗОШ І-ІІІ ст., у якій зазначено, що дитина емоційна та вразлива, а її вихованням займається виключно батько. У документі зафіксовано, що мати участі у житті доньки не бере, батьківські збори не відвідує та не підтримує зв`язок із навчальним закладом.
Психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_5 , учня 4-А класу тієї самої школи, де вказано, що хлопчик потребує особливого підходу, проте всіма питаннями його навчання та розвитку займається лише батько. Мати в шкільному житті сина відсутня, підтримки йому не надає.
Висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи № ІРЦ-85952/2025/634021 від 27.06.2025 року, виданий щодо малолітнього ОСОБА_5 . Згідно з документом, рекомендовані фахівцями заходи (для психолога, логопеда та батьків) виконуються лише батьком дитини.
Довідка № 5104 від 06.10.2025 року, що засвідчує факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі у лавах Збройних Сил України. З огляду на це, весь тягар виховання та догляду за малолітніми дітьми ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) наразі покладено на його матір - ОСОБА_3 , яка, за паспортними даними, проживає за однією адресою із сином та онуками.
Висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 2616/0/109-25 від 06.08.2025 року, згідно з яким комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей. Висновок ґрунтується на тому, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не проявляє батьківської турботи та не бере участі у житті дітей.
Суд заслухав малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знають про існування матері, але не спілкуються з нею, прихильності й родинних почуттів до неї не виявляють, живуть з усвідомленням відсутності матері в їхньому житті.
Вирішуючи спір, суд керується положеннями міжнародних актів та нормами національного законодавства, які регулюють правовідносини між батьками та дітьми.
Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є об`єктом їх основної турботи.
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки, зокрема, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначив, що між дитиною та її батьками існує зв`язок, який становить сімейне життя у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про позбавлення батьківських прав має вирішуватися виключно з урахуванням найкращих інтересів дитини.
Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У даній справі судом встановлено, що відповідачка, проживаючи в іншому населеному пункті, протягом тривалого часу свідомо не проявляє жодного інтересу до життя малолітніх дітей, не бере участі в їхньому навчанні, не цікавиться станом здоров`я сина, який потребує особливої уваги згідно з висновком ІРЦ, та фактично самоусунулася від виконання батьківського обов`язку, переклавши його на батька та бабусю дітей. Така поведінка відповідачки є свідомою та винною, що є підставою для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1211 (одну тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_2 .
Третя особа: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, місцезнаходження м.Мукачево, пл.Духновича, буд.2, код ЄДРПОУ 04053743.
Повний текст рішення складено 09.04.2026 року.

Суддя    Ю. М. Мирошниченко