ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2026 р. Справа№ 910/4110/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Сибіги О.М. 
Кравчука Г.А. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 12.02.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд"
на рішення Господарського суду міста Києва
від 13.08.2025 (повний текст складено та підписано 27.08.2025)
у справі №910/4110/25 (суддя Літвінова М.Є.)
за позовом Київської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" 
про стягнення 1 492 751,36 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Київська міська рада (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" (далі-відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:72:146:0001 площею 0,5944 на вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі за період 30.07.2021 по 23.12.2021 в розмірі 1 492 751,36 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого на те права, не сплачуючи за користування нею кошти в період 30.07.2021 по 23.12.2021, внаслідок чого без достатньої правової підстави за рахунок власника - територіальної громади міста Києва в особі Київради, набув кошти у вигляді несплаченої орендної плати у розмірі 1 492 751,36 грн, які підлягають поверненню власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 позовні Київської міської ради задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі 1 492 751 грн 36 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" на користь Київської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 913 грн 02 коп.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" про розстрочення виконання рішення суду відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення суд дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи фактичне користування земельною ділянкою площею 0,5944 га кадастровий номер 8000000000:72:146:0001 на вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва, без оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відтак, без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки - територіальної громади міста Києва в особі Київради, фактично зберіг в себе кошти, які мав сплатити за користування земельною ділянкою, а тому, відповідно до положень статті 1212 ЦК України, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - територіальній громаді міста Києва в особі Київради. Суд також дійшов висновку, що обґрунтованою до стягнення є сума безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,5944 га кадастровий номер 8000000000:72:146:0001 на вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва в розмірі 1 492 751,36 грн.
Крім того, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем наявності виключних та достатніх обставин необхідних для розстрочення рішення у справі, внаслідок чого заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" про розстрочення виконання рішення суду залишена без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 13.08.2025 у справі №910/4110/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Селін Трейд" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі 889 557,95 грн. Також апелянт просить розстрочити виконаня рішення суду на 12 місяців рівними частинами.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим судом з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
При цьому скаржник стверджує, що судом при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів, визначено ставку орендної плати відповідно до Додатка 11 до рішення КМР "Про бюджет міста Києва на 2021 рік" від 24.12.2020 р. № 24/24 у розмірі 5% коли, водночас, існує діюче рішення позивача з визначеною ставкою у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі для земельних ділянок право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено та законодавчо визначений граничний (мінімальний) розмір орендної плати у 3% від нормативної грошової оцінки землі. Крім того, апелянт зазначає, що судом не враховано те, що нарахування суми відшкодування необхідно починати з 31.07.2021, а не з 30.07.2021.
Апелянт також стверджує, що суд першої інстанції відмовивши у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, не надав оцінки усім доводам заявника, якими він обгрунтував вказану заяву.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4110/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі № 910/4110/25. Судове засідання призначено на 23.10.2025.
02.10.2025 матеріали справи №910/4110/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
У судовому засіданні 23.10.2025 оголошено перерву до 02.12.2025.
02.12.2025 до суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/4110/25 призначено на 25.12.2025.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4110/25.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.12.2025, справу №910/4110/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/4110/25 колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач), Сибіга О.М., Кравчук Г.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025. Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.02.2026.
У судовому засіданні 03.02.2026 оголошено перерву до 12.02.2026.
У судовому засіданні 12.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 12.02.2026 з`явились представники сторін, які надали свої пояснення.
Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення від 13.08.2025 у справі №910/4110/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Селін Трейд" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі 889 557,95 грн. Також апелянт просив розстрочити виконаня рішення суду на 12 місяців рівними частинами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Київська міська рада ухвалила рішення від 21 жовтня 2021 року № 3031/3072 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування майнового комплексу та нежитлових будівель і споруд на вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі м. Києва".
Вищевказаним рішенням вирішено передати товариству з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" (далі - ТОВ "Селін Трейд" або відповідач), за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0,5944 га (кадастровий номер 8000000000:72:146:0001) для експлуатації та обслуговування майнового комплексу та нежитлових будівель і споруд (код цільового призначення - 03.10, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) на вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - Земельна ділянка) у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (договори купівлі-продажу 1/2 часток нерухомого майна від 29 квітня 2014 року № 455, від 30 квітня 2014 року № 461, від 10 червня 2014 року № 649, від 11 червня 2014 року № 657, право власності на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 квітня 2014 року, номер запису про право власності 5508850; 30 квітня 2014 року, номер запису про право власності 5522641; 10 червня 2014 року, номер запису про право власності 5952990; 11 червня 2014 року, номер запису про право власності 5972033).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-5609816232021 від 23.07.2021, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:146:0001 площею 0,5944 га, код виду цільового призначення - 03.10; для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель, громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку на вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва проведена 30.07.2021 відділом у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у рівненській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.
Отже, Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 30.07.2021.
24.12.2021 між Київською міською радою (далі - орендодавець) та ТОВ "Селін Трейд" (далі-орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 1029, за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 21.10.2021 року за №3031/3072 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об?єкт оренди або Земельна ділянка), визначену цим Договором, для експлуатації та обслуговування майнового комплексу та нежитлових будівель і споруд.
Земельна ділянка, яка є об?єктом оренди, належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Києва на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".
Реєстрація права власності на об?єкт оренди здійснюється згідно з Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" одночасно з державною реєстрацією права оренди.
Відповідно п. 2.1. Договору, об`єктом оренди відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 21.10,2021 року за Nє 3031/3072 та цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:
кадастровий номер - 8000000000:72:146:0001;
місце розташування - вул. Іллі Еренбурга, 3-А, 5 у Голосіївському районі м. Києва;
цільове призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (для експлуатації та обслуговування майнового комплексу та нежитлових будівель і споруд);
категорія земель - землі житлової та громадської забудови;
розмір (площа) - 0,5944 (нуль цілих п?ять тисяч дев?ятсот сорок чотири десятитисячних) га.
Договір укладено на 10 (десять) років (п. 3.1 Договору).
Відповідно до п. 4.2. Договору, річна орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 5 (п?яти) відсотків від її нормативної грошової оцінки.
У випадку, коли розташовані на Земельній ділянці будівлі, споруди або їх частини здаються в оренду іншим суб?єктам, орендна плата за Земельну ділянку встановлюється у розмірі 6 (шести) відсотків від ії нормативної грошової оцінки пропорційно орендованій площі будівель, споруд або
Обчислення розміру орендної плати за Земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством
Згідно з розрахунком розміру орендної плати за Земельну ділянку від 25.11.2021 року за № НTO/2021-32635 (за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 року за № 1724) річна орендна плата за Земельну ділянку становить 3 706 491 (три мільйони сімсот шість тисяч чотириста дев?яносто одна) грн. 47 коп. на рік.
Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення (п. 14.1. Договору).
Згідно з інформаційною довідкою від 01.04.2025 № 420631712 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Еренбурга Іллі, 3-А розташоване нерухоме майно, що перебуває у приватній власності ТОВ "СЕЛІН, ТРЕЙД", а саме: майновий комплекс загальною площею 2615.6 кв.м, (опис: літ. "А"- загальною площею 1890,1 кв.м., літ. "Б"- загальною площею 660,8 кв.м., літ. "В" - загальною площею 64,7 кв.м).
Як вбачається із інформаційної довідки від 01.04.2025 № 420633933 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вулиця Еренбурга Іллі, буд. 5 розташоване нерухоме майно, що перебуває у приватній власності ТОВ "Селін Трейд", а саме: нежилі будівлі літ "А", літ. "В" загальною площею 1505.5 кв.м (опис: літ. "А" - загальною площею 860,2 кв.м., літ. "В" - загальною площею 645,3 кв.м.).
Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 31.08.2021 № 7652/86-21 вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:146:0001 становить 74 129 829,49 грн.
На переконання позивача, формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав відбулося 30.07.2021, у зв`язку із цим Київська міська рада просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 8000000000:72:146:0001 площею 0,5944 на вул.. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі за період 30.07.2021 по 23.12.2021 в розмірі 1 492 751,36 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що він не зволікав та здійснив усі необхідні дії для укладення договору оренди земельної ділянки з моменту її формування; саме з моменту укладення договору оренди земельної ділянки ТОВ "Селін Трейд" повинно сплачувати орендну плату; ставки плати за землю встановлені рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" (зі змінами і доповненнями).

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.
Згідно з положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Отже, визначаючи суть і характер правовідносин, що виникли між сторонами, варто зазначити, що зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
У відповідності до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з частиною 2 статті 1212 ЦК України набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави майно відшкодовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Статтею 1214 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, адже набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України у редакції, чинній у період виникнення спірних правовідносин) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч.1, 2 ст. 93 ЗК України).
Відповідно до пункту в) частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Частиною 1 статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення.
Згідно з абзацом 1 частини 9 статті 120 ЗК України якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
У статті 125 ЗК України закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем сформованої земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі №924/856/20.
Набувач нерухомого майна, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшує свої доходи, а власник земельної ділянки (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17.
Отже, для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. Встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-5609816232021 від 23.07.2021, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:146:0001 площею 0,5944 га, код виду цільового призначення - 03.10; для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель, громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку на вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва проведена 30.07.2021 відділом у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у рівненській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, при цьому власником цієї земельної ділянки є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач є власником нерухомого майна (нежилі будівлі літ "А", літ. "В" загальною площею 1505.5 кв.м (опис: літ. "А" - загальною площею 860,2 кв.м., літ. "В" - загальною площею 645,3 кв.м.)), розміщеного на відповідній земельній ділянці по вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами договір оренди зазначеної земельної ділянки укладено 24.12.2021 за номером 1029, за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 21.10.2021 року за №3031/3072 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об?єкт оренди або Земельна ділянка), визначену цим Договором, для експлуатації та обслуговування майнового комплексу та нежитлових будівель і споруд.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування (оренди) зазначеною земельною ділянкою ТОВ "Селін Трейд" у період з 30.07.2021 по 23.12.2021.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази існування на спірній земельній ділянці нерухомого майна, що перебуває у власності інших осіб.
Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач у спірний період користувався земельною ділянкою комунальної власності (кадастровий номер 8000000000:72:146:0001, площею 0,5944 га за адресою: вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва, на якій розташоване нерухоме майно, що належить Товариству на праві власності, без оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку.
Згідно із частинами 1-5 статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Відповідно земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, Верховним Судом у постановах від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-5609816232021 від 23.07.2021 земельна ділянка, на якій розташований об`єкт нерухомого майна ТОВ "Селін Трейд", і за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати, сформована з 30.07.2021 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер 8000000000:72:146:0001, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру, а відтак, може бути об`єктом цивільних прав.
Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач, здійснюючи фактичне користування земельною ділянкою площею 0,5944 га (кадастровий номер 8000000000:72:146:0001) за адресою: вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва, без оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відтак, без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки - територіальної громади міста Києва в особі Київради, фактично зберіг в себе кошти, які мав сплатити за користування земельною ділянкою, а тому, відповідно до положень статті 1212 ЦК України, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - територіальній громаді міста Києва в особі Київради.
При цьому, відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач із належно оформленими правами на земельну ділянку.
Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель").
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.
При стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Отже витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 31.08.2021 №7652/86-21 вартість земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:146:0001, по вулиці Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва становить 74 129 829,49 грн.
Так, відповідно до додатку 11 до рішень Київської міської ради "Про бюджет міста Києва на 2021 рік" від 24.12.2020 № 24/24, в якому визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки), зокрема до земель з видом цільового призначення - 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), застосовується ставка орендної плати - 5%.
За наведеного вище, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив твердження ТОВ "Селін Трейд" про застосування 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок при здійсненні розрахунку за користування зазначеною вище земельною ділянкою.
Отже, за розрахунком Київради у період з 30.07.2021 по 23.12.2021 відповідач повинен був сплатити орендну плату у розмірі 1 492 451,36 грн, яка розрахована таким чином: 74 129 829,49 *5%/365*147 днів = 1 492 451,36 грн.
Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок погоджується з висновком місцевого господарського суду про його обгрунтованість, а відтак позивач має право на отримання від відповідача безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,5944 га (кадастровий номер 8000000000:72:146:0001) за адресою: вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва в розмірі 1 492 451,36 грн, що має наслідком задоволення позову Київської міської ради.
Викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду в цій частині, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.
Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Статтею 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Конституційний Суд України у рішенні № 5-пр/2013 від 26.06.2013 вказав, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Вирішуючи питання про відстрочку судового рішення, суд повинен врахувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Слід врахувати те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008, заява № 3236/03, пункт 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності, суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін, чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.97 у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98).
Отже, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки/відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може розстрочити або відстрочити таке виконання.
Таким чином особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.
Відтак, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, надзвичайні події та інші обставини справи.
За змістом ст. ст. 73-74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Пунктами 1-2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.
Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення. 
Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.
В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду ТОВ "Селін Трейд" зазначило, що останнє перебуває у незадовільному фінансовому стані, який виник внаслідок спаду попиту на послуги оренди нерухомого майна саме нежитлових приміщень у зв`язку з незадовільною економічною ситуацією в країні, через військову агресію РФ проти України та введенням воєнного стану; згідно наданої фінансової звітності розмір збитку Товариства за 2024 рік склав 271, 6 тис. грн, а за аналогічний період попереднього року (2023-го) 4 389, 6 тис. грн.
Також відповідач зазначив, що беззаперечно, у повному обсязі і у добровільному порядку ним виконуються умови укладеного договору оренди земельної ділянки з моменту його укладення, а підставами виникнення позовних вимог у справі, що розглядається стали законодавчі та адміністративні процедури, які здійснювались позивачем для укладення договору оренди, що виключає вину відповідача у виникненні спору.
До того ж відповідач зазначив, що крім сплати орендної плати за землю та податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, Товариство щомісячно несе витрати на утримання майнового комплексу та нежитлових будівель за адресою: вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва. На даний час на банківському рахунку відповідача не достатньо грошових коштів для негайного, одночасного виконання рішення суду, яке буде ухвалене у даній справі, що підтверджується випискою АБ "Укргазбанк" по особовому рахунку відповідача.
Так, об`єктивно розглянувши всі обставини в їх сукупності, наведені в обґрунтування заяви, суд апеляційної інстанції зазначає, що стверджуючи про вищенаведені обставини, відповідачем до заяви про розстрочення виконання рішення суду не надано належних доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б бути розцінені як підстава для відстрочки виконання рішення суду.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що 24.02.2022 Російською Федерацією було розпочато повномасштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який було продовжено відповідними указами Президента і станом на сьогодні триває.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.
Разом з тим, складний фінансовий стан Товариства не є беззаперечною підставою для надання розстрочення виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку. Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Також, суд першої інстанцї вірно наголосив, що зобов`язання боржника по укладеному між сторонами договору, виникло задовго до введення воєнного стану в Україні, та на даний час боржник не надав жодного доказу на підтвердження того, що заборгованість буде сплаченою у майбутньому.
Посилання апелянта на добровільне виконання ним умов договору оренди земельної ділянки з моменту його укладення, та на понесення ним щомісячних витрат на утримання майнового комплексу та нежитлових будівель за адресою: вул. Еренбурга Іллі, 3-а, 5 у Голосіївському районі міста Києва, не є підставами для розстрочки виконання рішення, оскільки сплата орендної плати та відповідних платежів, є зобов`язанням відповідача внаслідок ведення ним господарської діяльності.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо залишення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду без задоволення.
Доводи скаржника в цій частині не підтверджені належними доказами та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" про розстрочення виконання рішення суду.
Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд".
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 13.08.2025 відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів також погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта, оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/4110/25 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Селін Трейд".
Матеріали справи №910/4110/25 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.03.2026 після виходу судді Кравчука Г.А. з відпустки

Головуючий суддя Г.П. Коробенко 

Судді О.М. Сибіга

Г.А. Кравчук