ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/6550/25
Провадження № 33/820/25/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Кусмарцева М.О., розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09 жовтня 2025 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що відповідає 1000 (одній тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Закрито адміністративне провадження за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. 

За постановою суду,  ОСОБА_1 11 серпня 2025 року о 22 годині 52 хвилини в м. Кам`янці-Подільському по Проспекту Грушевського, 31/3, Хмельницької області, керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ CLS350», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5.Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №420258, ОСОБА_1 11 серпня 2025 року о 22 годині 52 хвилини в м. Кам`янці-Подільському по Проспекту Грушевського, 31/3 Хмельницької області, керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ CLS350», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не врахував її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не порався з керуванням та скоїв наїзд на бордюрний камінь. Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, тобто, йому інкриміновано порушення вимог п.2.3.б, п.12.1. Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Закриваючи провадження у справі за ст.124 КУпАП, суд мотивував своє рішення тим, що окрім пошкоджень транспортного засобу особи, щодо якої складено протокол, докази про пошкодження іншого майна відсутні. 

Не оспорюючи постанову в частині прийняття рішення за ст.124 КУпАП, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині визнання винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Свої вимоги аргументує тим, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення та дослідження обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. 
Вважає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом у даній справі і він не може бути взятий судом до уваги як доказ винуватості, оскільки на момент ознайомлення з даним протоколом підпис ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в даній графі відсутній. Тобто, фактично у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перед складанням адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, були роз`яснені права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист.
Крім того, як зазначає апелянт, в графі протоколу відсутня розписка про вручення ОСОБА_1 другого екземпляру протоколу, що є порушенням вимог чинного законодавства та права на захист.
На думку сторони захисту, вказані порушення відносяться до істотного порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки йому не вручено акт адміністративного звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. 
Також сторона захисту звертає увагу, що у протоколі працівниками поліції не вказано назву та серійний номер технічного засобу, яким проводилася фіксація, та не вказано свідків.
Вважає, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушено вимоги п.6 Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та вимоги п.7 Спільного наказу МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Стверджує, що ОСОБА_1 не вручений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що є порушенням вимог Інструкції та КУпАП. Крім того, даний акт огляду є неналежним та недопустимим доказом і не може бути взятий судом до уваги як доказ винуватості під час прийняття рішення по справі, так як він складений з чисельними порушеннями, що є підставою для закриття даної справи.
Направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до закладу охорони здоров`я також є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки вказаний документ складений з порушеннями та він не складався на місці перевірки документів, що підтверджується відеозаписами, які знаходяться в матеріалах справи.
Наявні в матеріалах справи відеозаписи є неналежними та недопустимими доказами, так як є порізаними, неповними, на них відсутнє безперервне спілкування з особою, яка притягається до відповідальності, а лише короткі фрагменти, на яких відображені незначні за часом події, які відбувались на момент оформлення даного адміністративного матеріалу.
 
Будь-яких доказів, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, матеріали справи не містять. 
Сторона захисту звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутня постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке б слугувало підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , отже працівниками патрульної поліції не дотримано вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а відтак всі послідуючі вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Кусмарцев М.О. надав свої письмові доповнення до апеляційної скарги захисника Колчанова Р.В., які є аналогічними за своєю суттю з доводами апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення правопорушника та захисника на підтримку апеляційної скарги з доповненнями з посиланням на зазначені у ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані в повній мірі.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Фактичні обставини огляду, підстава та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.59).
Підставою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія  ОСОБА_1 , згідно того ж протоколу, акту огляду та направлення, стало виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, (а.с.а.с.59, 64, 65).
Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини, зазначені в адміністративному протоколі, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи (а.с.71).
З дослідженого в ході апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водієві ОСОБА_1 як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я, від якого останній відмовився. ОСОБА_1 декілька разів імітував, що він продуває прилад, однак це не призвело до результату. Така поведінка водія правомірно розцінена працівниками поліції як небажання пройти огляд, що стало наслідком складання відповідного адміністративного протоколу.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі апелянтом не наведено, не встановлено таких і апеляційним судом.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, у даному провадженні ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння і така відмова, з огляду на наведені вище положення закону, має бути належним чином зафіксована на відеозаписі, або в присутності двох свідків.
В матеріалах справи наявний відеозапис, який підтверджує факт відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність свідків у протоколі про адміністративне правопорушення, є недоречним.

Не може вважатися істотним порушенням відсутність фіксування на відеозаписі факту складання направлення ОСОБА_1 до КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня», адже зазначений документ наявний у матеріалах провадження та жодним чином не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками сп`яніння та його відмову від проведення огляду.
Не встановлено апеляційним судом і будь-яких порушень під час складання працівниками поліції акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є непереконливими.  
Відсутність підписів ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не є порушенням його права на захист, оскільки останній відмовився підписати вказаний документ. 

Доводи про порушення працівниками поліції вимог Інструкції та ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», що потягло безпідставне проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія, не приймаються судом до уваги в силу наступного. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема в адміністративному, із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин (постанови у справах № 688/1959/20, №686/8878/20, №672/1223/23, № 686/28677/23). 
Предметом розгляду апеляційного суду у даній справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія  ОСОБА_1 .
Саме встановлення порушень під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є наслідком визнання його недійсним. 
Сторона захисту у поданій апеляційній скарзі не пояснила, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості в установленому законом порядку, зокрема в адміністративному, оскаржити дії працівника поліції на предмет незаконної зупинки транспортного засобу та надати суду докази, які б підтвердили протиправність таких дій, чого не зробила. 
В свою чергу апеляційний суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження чи спростування наведених стороною захисту обставин чи впливати на сторону захисту при виборі моделі захисту.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції належним чином не зафіксували факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та не повідомили, який саме пункт ПДР він порушив, що стало причиною зупинки транспортного засобу, повністю спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, відповідно до якого працівник поліції повідомляє конкретну причину зупинки транспортного засобу, а саме –ДТП та наїзд на бордюр.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що відеозапис, який міститься в матеріалах провадження, не є безперервним, а відтак є недопустимим доказом. 
Даний відеозапис сумнівів у апеляційного суду щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації чи присутності на відео інших осіб, крім тих, які приймали участь у оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Дійсно, на оптичному диску із записом події є декілька відеофайлів, однак вони вилучені з нагрудних камер працівників поліції під час фіксації правопорушення, які є безперервними. Отже, це не може бути один безперервний відео файл, як помилково вважає сторона захисту, а тому наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі.

Отже, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених апеляційним судом доказів, які є належними та достатніми для такого висновку.

Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено, а тому твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку та процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння апеляційний суд до уваги не приймає та вважає, що останніми дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду. 
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України.
За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння та відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень. 
Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування постанови не вбачається. 
З огляду на викладене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду       І.В. Вітюк