Справа № 452/3804/24 
Провадження № 1-кп/452/74/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року         м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , 
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , 
обвинуваченої ОСОБА_7 , 
її захисника адвоката ОСОБА_8 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024140000000707 від 07.07.2024 року про обвинувачення  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Самбір Львівської області, громадянки України, з вищою освітою, працює на посаді продавця в ПП « ОСОБА_9 », заміжня, має на утриманні малолітню дитину, є особою з інвалідністю ІІІ групи, на обліку у наркологічному відділі не знаходиться, знаходиться на обліку в психіатричному відділі, раніше не судима, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 06 липня 2024 року, приблизно о 18:00 год., на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг по вул. Руська та вул. Шептицького, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Руська від вул. Валова, здійснюючи маневр повороту ліворуч на вул. Шептицького у м. Самборі Львівської області, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху не переконалася у безпечності виконуваного нею маневру, не надала переваги у русі мотоциклу марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Руська у зустрічному напрямку, тобто в напрямку до вул. Валова, та мав перевагу у русі, в результаті чого, неповнолітній ОСОБА_4 , уникаючи зіткнення з вказаним автомобілем, змінив напрямок руху керованого ним мотоцикла праворуч та здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги праворуч на тротуар, де відбувся його наїзд на нерухому перешкоду у вигляді металевих перил сходів магазину. 
Тобто, у даній дорожній обстановці водійка ОСОБА_7 порушила вимоги п.10.1 Розділу 10, п. 16.13 Розділу 16 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 з відповідними змінами і доповненнями, які передбачають, що: 
-п. 10.1 Розділу 10 «Початок руху та зміна його напрямку» перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху);
-п. 16.13 Розділу 16 «Проїзд перехресть» якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються другорядними дорогами. 
В результаті даних порушень  ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, неповнолітній ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: розчавлено-рвану рану правого плеча та правої аксілярної ділянки з повним розривом правої плечової артерії, плечових вен, плечового та ліктьового нерву (в подальшому ампутацію правої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча), ЗЧМТ, забій головного мозку, які ускладнились гіповолемічним геморагічним шоком, гострою нирковою недостатністю та травматичною анурією, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 . 
Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину за пред`явленим їй обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК України визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, які викладені у обвинувальному акті, вказавши, що вони були встановлені правильно і всі ці обставини вона визнає повністю. При цьому показала, що 06 липня 2024 року з 16:00 год. приблизно до 18:00 години перебувала в перукарні «Шарм» в м. Самборі, її автомобіль був припаркований біля перукарні. Після виходу з перукарні вона сіла за кермо, пристебнула ремінь безпеки, включила лівий поворот і поїхала наліво та почула шум транспортного засобу і побачила, що до неї рухається мотоцикл, вона натиснула на гальма, мотоцикл її об`їхав та проїхав повз неї, потім вона почула дуже сильний шум, озирнулася і побачила, що мотоцикл лежить, а біля мотоцикліста багато крові. Зупинивши автомобіль вона побігла до мотоцикліста. Коли вона до нього підбігла, він встав, двома руками зняв шлем, тут підбігла з перукарні
ОСОБА_10 та вдвох вони намагалися всадити або покласти потерпілого, бо було багато крові. Почали шукати його телефон, він лежав біля нього за 2 м, звернулися до хлопця щоб подзвонити батькам, бо його телефон був заблокований. Він просив не телефонувати мамі. Тут з перукарні повибігали люди і вона побігла за своїм телефоном, який залишився у машині. Почала телефонувати у швидку, там її почали запитувати про назву вулиці, де сталося ДТП, про потерпілого, тому вона віддала телефон доньці пані Наді щоб та пояснила. ОСОБА_10 принесла рушник з перукарні та перев`язала хлопцю руку. Потім вибіг чоловік з перукарні та ременем перетягнув руку. Це був допитаний судом свідок ОСОБА_11 . 
Швидка тривалий час не їхала, то вона свою машину переставила ближче до потерпілого щоб відвезти його до лікарні, але хтось з натовпу сказав, що його мабуть не можна рухати. Тут під`їхала швидка і вона машину свою повернула на попереднє місце. Артему поставили крапельницю вона її тримала. Він просив пити, вона змочила йому губи водою. Оскільки нікого біля хлопця не було, то вона з ОСОБА_10 та її дочкою поїхали до лікарні на її автомобілі. Потім в лікарню прибігла сестра ОСОБА_12 , десь через годину приїхала і його мама. Після чого вона поїхала до місця пригоди. Для неї це був шок, вона навіть не могла усвідомити, що її в чомусь будуть обвинувачувати. Автомобіль у неї вилучили працівники поліції, пошкоджень на ньому не було. Потім приїхала ОСОБА_5 вона до неї підійшла і повідомила, що то вона була за кермом. 
З її боку були спроби відшкодувати шкоду. Так, вона на наступний день після пригоди телефонувала ОСОБА_5 казала, що хоче її підтримати, зустрітися з нею, проте вона відмовилася зі нею спілкуватися. Також пропонувала в рахунок відшкодування шкоди 10 тисяч доларів або свій автомобіль, але також не отримала згоди. 
Проживає з мамою похилого віку та сином 6 років, з чоловіком не проживає. Після смерті батька їй «відійшла хата», яку вона подарувала мамі.
Автомобіль належить їй на праві власності. Права водія вона отримала в 2014 році. 
Перешкод для того щоб побачити мотоцикл у неї не було. Інших транспортних засобів, що рухалися в її напрямку в той час не було. Ії автомобіль був справний. ОСОБА_12 рухався із-за кута де знаходиться нотаріус їй назустріч. По телефону в момент здійснення повороту вона не розмовляла і не відволікалася. 
Вона була поруч з потерпілим, говорила з ним, разом з нею була ОСОБА_10 , яка на колінах тримала ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_11 мабуть забув її, бо саме вона була біля ОСОБА_12 .
В лікарню до ОСОБА_12 не приїжджала, бо перебувала в шоковому стані.
Кума ОСОБА_5 зателефонувала їй та повідомила, що ОСОБА_12 будуть ампутувати руку.
Вона декілька разів телефонувала ОСОБА_5 , на що та написала щоб вона її не турбувала.
Їй відомо, що не можна залишати місце ДТП, але вона «як мати хотіла допомогти дитині», «хотіла відвезти дитину в лікарню, бо швидкої не було», швидкої не було десь 10 хвилин. 
Вбачає себе винною в тому, що створила небезпечну ситуацію та не надала дорогу мотоциклісту. Дуже шкодує. Просила її суворо не карати. 
Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 (яку постановою слідчого від 12 серпня 2024 року залучено до участі в досудовому розслідуванні (том 1 а.с.158-164, в судовому засіданні 17 листопада 2025 року) показала, що є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 . Безпосереднім свідком ДТП не була. В той день їй зателефонував ОСОБА_12 та сказав: «мама», а потім стороння жінка їй повідомила, що син потрапив в ДТП, але швидка вже їде. Вона приїхала в лікарню, де був ОСОБА_12 . Там перебувала ОСОБА_7 , яка їй повідомила, що ОСОБА_12 її обганяв. Втім в цей же день співробітник поліції показав їй відео, на якому було зафіксовано ДТП, з якого вона побачила, що все було не так як повідомила їй обвинувачена. За її вимогою ОСОБА_12 повезли до ОСОБА_13 . В ту же ніч його оперували, а зранку у нього відмовили нирки. За весь період коли ОСОБА_12 був в реанімації, обвинувачена жодного разу в лікарні не з`явилася, пробачення не просила, допомогу не пропонувала, між тим всім розказувала, що свою версію, що ОСОБА_12 її обганяв. Коли вже стало питання не збереження руки, а збереження життя ОСОБА_12 , вона підписала на то згоду. ОСОБА_12 десять днів жив за рахунок донорської крові, десь 98 осіб здавали кров. Але ОСОБА_7 жодним чином не намагалася допомогти знайти донорів. Ії кума ОСОБА_14 зателефонувала в її присутності ОСОБА_7 , коли ОСОБА_12 ампутували руку, на що та відповіла: «Нащо ви мені телефонуєте, я все знаю, я все контролюю». ОСОБА_7 написала заяву на неї в поліцію, встигла позбавилася свого майна. Обвинувачена видає себе за жертву. Жодної гривні не відшкодувала. Був оголошений збір на протез для ОСОБА_12 , але жодної гривні обвинувачена на зазначений рахунок не внесла. Зібрані гроші на протез ОСОБА_12 витратив на допомогу військовим, а протез їм надають безкоштовно. Етап протезування для ОСОБА_12 є дуже важким, враховуючи відсутність плечового суглоба, протез повинен триматися на ременях, носити його можна 3-4 години, функціональність руки не буде більше 50 відсотків. ОСОБА_12 постійного займається з реабілітологом, що також потребує значних грошових коштів. 
В лікарні ОСОБА_12 перебував з 06 липня по 08 серпня 2024 року. Було проведено 3-4 операції, а потім під загальною анестезією 13-14 разів, йому робили перев`язки. 
Обвинувачена пробувала спілкуватися з нею коли ОСОБА_12 був в реанімації перший раз; на спробу її куми ОСОБА_14 , вона відмовилася спілкуватися; в подальшому в січні 2025 року вона повідомила, молилася за нього; потім через захисника їй пропонували автомобіль, але приймати таку компенсацію вона відмовилася, бо вважає таку пропозицію цинічною; в лютому-березні 2025 року знов таки через свого адвоката обвинувачена пропонувала їй 10 тисяч доларів США, але на той час нею вже був поданий позов до суду, було відкрито провадження, то вона відмовилася. 
ОСОБА_12 керував транспортним засобом який є в її власності. Яким чином мотоцикл опинився користуванні неповнолітнього відмовилася відповідати, оскільки ДТП спричинили дії не її сина, а обвинуваченої. 
Просила призначити обвинуваченій суворе покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, оскільки вчинений нею злочин змінив все життя її сина.
Допитаний судом в присутності психолога ОСОБА_15 та законного представника ОСОБА_5 неповнолітній ОСОБА_4 (в судовому засіданні 17 листопада 2025 року) показав, що 06 липня 2024 року близько 18:00 год. він рухався мотоциклом по вул. Руська у напрямку до вул. Валова зі швидкість більше 30-35 км/год. Автомобіль обвинуваченої був припаркований фактично на перехресті і почав поворот наліво, він намагався об`їхати та наїхав на бордюр. Більше автомобілів на дорозі не було. На автомобілі обвинуваченої поворот включений не був. Побачив автомобіль, коли він почав повертати десь за 5 м. Допомогу надавала інша жінка, не обвинувачена, телефонувала матері також. В лікарні вже не був у свідомості. В цей день він їхав до бабусі. В той момент коли побачив, що обвинувачена збирається повертати, вже не зміг загальмувати. Допомогу йому надавав ще якийсь чоловік. Керував мотоциклом не вперше. Яким чином мотоцикл опинився у нього в користуванні відмовився відповідати.
Свідок ОСОБА_16 (в судовому засіданні 17 листопада 2025 року) суду показав, що в день ДТП знаходився у припаркованому біля перукарні «Шарм» автомобілі, очікував дружину. Автомобіль обвинуваченої стояв за ним навпроти його автомобіля, по напрямку в сторону центру. Коли дружина прийшла і він почав рух то почув звук позаду. Вийшов з машини, побачив, що мотоцикл та хлопець лежать на землі, було багато крові, до нього підбігли люди, всі викликали швидку. Його дружина ОСОБА_10 та ОСОБА_7 були біля потерпілого. Чи надавала ОСОБА_7 потерпілому допомогу не може пояснити, бо знаходився від того місця де лежав потерпілий приблизно за 10 м, ближче не підходив, бо заспокоював свою неповнолітню дитину, яка почала сильно плакати після того,що побачила. Швидка довго не приїжджала, вирішити їхати на автомобілі ОСОБА_7 , але потім приїхала швидка. На час приїзду поліції був присутній. Потім приїхала ОСОБА_7 з нею спілкувалися поліцейські.
Свідок ОСОБА_10 (в судовому засіданні 17 листопада 2025 року) суду показала, що працює в салоні «Шарм» перукарем. ОСОБА_7 близько 15 років її клієнткою. 06 липня 2024 року в 16:00 год. ОСОБА_7 прийшла до неї в салон, біля 18:00 год. вони звільнилися. Її чекав на вулиці в автомобілі чоловік та дитина. Вона сіла до них в автомобіль, ОСОБА_7 сіла в свій автомобіль, який стояв навпроти їх автомобіля по напрямку до центру. ОСОБА_7 включила поворот, об`їхала їх автомобіль і поїхала. Пізніше вона почула страшний звук, відкрила бокові двері і побачила, ОСОБА_12 , який зняв шолом, стояв з піднятими руками, в крові. Вона підбігла до нього, майже одночасно з ОСОБА_7 . Вони його посадили на землю, він був в шоковому стані, вона пішла на роботу, щоб взяти рушник, щоб перев`язати йому руку, а коли повернулася, то побачила, що чоловік, який також був в їхньому салоні в якості клієнта, вже перетягнув ОСОБА_12 руку ременем. ОСОБА_7 почала викликати швидку, потім віддала телефон її дочці, щоб та відповіла на запитання. Вони весь час були біля ОСОБА_12 . Стали підходити люди. Вона попросила розблокувати телефон, він просив мамі не телефонувати. Свідок розмовляла по телефону з ОСОБА_5 . Чи з телефону ОСОБА_12 чи зі свого телефону вона не пригадує. Кров була зупинена і вони чекали на швидку, яка довго не їхала. ОСОБА_7 підігнала машину щоб везти ОСОБА_12 до лікарні, але люди почали говорити, що може його не можна рухати. То ОСОБА_7 відігнала машину на місце, де вона стояла. Далі під`їхала швидка, ОСОБА_12 поставили крапельницю, ОСОБА_7 її тримала. Він просив пити, ОСОБА_7 змочила йому губи водою. Оскільки нікого біля дитини не було, вони поїхали в лікарню на автомобілі ОСОБА_7 . Почали питатися у медсестер чи не треба чогось купити. Потім приїхала в лікарню ОСОБА_5 . 
Потім вони повернулися на місце, де вже була поліція, яка показала відео і пояснила, що ОСОБА_7 щось порушила. 
В момент удару вона знаходилася до потерпілого спиною на відстані приблизно
10 м, після чого вийшла з машини. Артем стояв на ногах в шоковому стані. 
Вона тримала потерпілого на колінах, у неї весь одяг був у крові. 
В лікарню поїхали на автомобілі ОСОБА_7 після того, як швидка забрала потерпілого. Поліції на той час ще не було. 
Багато людей викликало швидку, бо кожен хотів чимось допомогти, хто саме викликав вона не знає. Потерпілий був у свідомості. 
Мотоцикл переміщали, бо він був посередині дороги. Ні вона, ні ОСОБА_7 не переміщали мотоцикл. 
Працює в салоні «Шарм» понад 23 років, на цьому перехресті ДТП не було. 
Свідок ОСОБА_11 (в судовому засіданні 10.12.2025 року) суду показав, що в день коли сталася ДТП перебував у перукарні, почув глухий звук, у вікно побачив молодого хлопця, який сидів і у нього була пульсуюча кровотеча. Після чого він вибіг на вулицю та наклав турнікет на руку потерпілого - ременем перетягнув руку. Поруч вже було багато людей, хтось кричав щоб викликали швидку та поліцію. Чекали на швидку допомогу, коли вона приїхала допоміг занести потерпілого до швидкої. Весь час до приїзду швидкої був поруч з потерпілим, також поруч з ним були дві жінки: більш старша з сивим волоссям, що наклала рушник, та молодша з чорним волоссям, що підтримувала потерпілому голову. Обвинувачену на місці події не пригадує, бо було багато людей. Уточнив, що перебував біля потерпілого з того моменту як перетягнув йому руку ременем до приїзду швидкої, бо ремінь не можна було відпускати. Пройшло 1-2 хвилини від того як він почув удар та вибіг до потерпілого. Чи довго швидку чекали не зміг сказати, «бо час швидко летить», хтось навіть пропонував везти хлопця своєю машиною. По роботі він обізнаний як надавати першу допомогу, в тому числі як накладати турнікет. 
Аналізуючи показання обвинуваченої, потерпілого, законного представника, свідків суд приймає їх до уваги, оскільки вони не містять істотних суперечностей та знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, доводять обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Відносно деяких відмінностей в показаннях, слід зазначити, що це не впливає на вину ОСОБА_7 у скоєному. До того ж, з часу вчинення кримінального правопорушення пройшов певний проміжок часу, а тому їх показання осіб можуть мати відмінності, які не можуть суттєво змінити загальну картину злочину. 
Вина обвинуваченої ОСОБА_7  у вчиненні кримінальних правопорушень, за встановлених судом обставин, підтверджується також сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів, наданих стороною обвинувачення.
З Витягу з ЄРДР за № 12024140000000707 від 07.07.2024 року вбачається, що 06.07.2024 року приблизно о 18:00 год. у м. Самборі на нерегульованому перехресті вул. Руська та вул. Шептицького, відбулась ДТП за участю мотоцикла марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та автомобіля марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 . В результаті ДТП неповнолітній ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та госпіталізований в медичну установу (том 1 а.с.138).
Аналогічні дані містить рапорт помічника чергового Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області від 06.07.2024 року, з якого також вбачається, що повідомлення про ДТП надійшли від громадян ОСОБА_17 (о 18:12 год.), ОСОБА_18 (о 18:15 год.), диспетчера ШМД (о 18:12 год.). Самбірська ЦРЛ о 18:57 год. повідомила про те, що ШМД о 18:33 год. доставили хлопця ОСОБА_4 , діагноз: відкритий перелом променевої кістки з артеріальною кровотечею, кровотеча правого стегна; госпіталізований в реанімаційне відділення (том 1 а.с.139-140).
Фактичними даними, які містяться у протоколі огляду місця дорожно-транспортної пригоди 06 липня 2024 року зі схемою та фото таблицею (в присутності ОСОБА_7 ) в якому зазначено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг вул. Руська та вул. Шептицького в м. Самбір; ділянка дороги горизонтального профілю, пряма; вид події: виїзд ТЗ за межі проїзної частини дороги; ТЗ переміщені до початку огляду; дорожнє покриття шириною 7,0 м, число смуг -1; мотоцикл марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 має пошкодження: розлом пластикових деталей передньої частини, праве дзеркало заднього виду відламане; автомобіль марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 пошкоджень не має; наявний слід тертя з нашаруванням речовини чорного кольору на бордюрному камені; пошкоджено перило сходів магазину; наявні плями РБК схожі на кров; ТЗ вилучені. На схемі графічно відображено дорожню обстановку на місці пригоди (том 1 а.с.141-156).
Згідно висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» від 06.07.2024 року № 379 у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено (том 1 а.с.157).
Фактичними даними, що містяться в протоколі огляду предметів від 10 липня 2024 року, а саме DVD-R диску із відеозаписом з камери спостереження кафе «Мія» (що постановою слідчого від 10 липня 2024 року визнаний документом у даному кримінальному провадженні). Проведеним оглядом встановлено, що на відозображенні зафіксовані події за 06 липня 2024 року на перехресті вул. Шептицького та вул. Руська, а саме:
-о 17:08:41 на відеозображенні зліва з – за буд. № 1 вул. Шептицького зі сторони вул. Валова з`являється передня частина автомобіля марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухається по вул. Руська в напрямку до перехрестя з вул. Шептицького; 
-о 17:08:43 автомобіль марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 змінює напрямок руху ліворуч;
-о 17:08:44 з правої сторони з`являється мотоцикл, який рухається по вул. Руська в напрямку перехрестя з вул. Шептицького;
-о 17:08:44 відбувається роз`їзд мотоцикла з автомобілем, який в цей же момент зупинився;
-о 17:08:45 мотоцикл здійснює виїзд за межі проїзної частини на правій по напрямку руху тротуар;
-о 17:08:59 з автомобіля марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 з лівої сторони з`являється ОСОБА_7 , яка йде в напрямку по вул. Валова; 
-о 17:10:48 ОСОБА_7 повертається до автомобіля, повз якого поруч намагається проїхати сміттєзбиральний вантажний автомобіль, після чого від`їжджає автомобілем в напрямку до вул. Валова;
-о 17:11:11 автомобіль марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухається в напрямку по вул. Валова;
-о 17:14:53 через перехрестя в напрямку вул. Валова проїжджає автомобіль ЕМД (том 1 а.с.166-171).
Фактичними даними, що містяться в протоколі огляду предметів від 11 липня 2024 року, а саме DVD-R диску із відеозаписом з камери спостереження магазину «АТБ-маркет» (що постановою слідчого від 10 липня 2024 року визнаний документом у даному кримінальному провадженні). Відозображення охоплює проїзну частину вул. Руська до межі перехрестя з вул. Шептицького за 06 липня 2024 року, на якому о 18:10:05 зафіксований рух мотоцикла, що рухається по вул. Руська до перехрестя; о 18:16:12 з`являється автомобіль ЕМД, який направляється до перехрестя (том 1 а.с.172-176).
Висновком за результатами проведення комплексної комісійної судової експертизи відео-, звукозапису та інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму ДПТ № 2723-Е від 15 серпня 2024 року, згідно якої під час огляду оптичного диску з файлом VID_20240709_125307_010. mp4 встановлено, що файл містить відеозапис з камери зовнішнього відео спостереження, по якому було отримано 110 графічних файлів, які відповідають послідовним кадрам відповідної земельної ділянки відеозапису. 
Виходячи з обставин, які зафіксовані на наданому на дослідження відеозаписі, час, який пройшов з моменту зміни напрямку руху ліворуч автомобілем «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 до моменту роз`їзду з мотоциклом «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 становив 1,07…1,2 с.
Виходячи з обставин, які зафіксовані на наданому на дослідження відеозаписі, середня швидкість руху мотоцикла «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_4 становила 37,5 км/год.
Водій автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 
 ОСОБА_7 , маючи намір виконати поворот ліворуч на нерегульованому перехресті, відповідно до вимог п. п. 10.1, 16.3 ПДР повинна була перед зміною напрямку руху переконатися, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та дати дорогу транспортним засобам, які рухалися в зустрічному напрямку.
За умови наявності права на керування мотоциклом ОСОБА_4 , діючи відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, повинен був з моменту виникнення небезпеки для руху, спричиненої зміною напрямку руху зустрічного автомобіля «Volkswagen Touran», негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Дії водія автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 
 ОСОБА_7 , яка перед поворотом ліворуч не дала дорогу мотоциклу «SHINERAY XY250GY-9A», що рухався у зустрічному напрямку, не відповідали вимогам п. 16.13 ПДР і перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП.
У даній дорожній ситуації в діях ОСОБА_19 , який керував мотоциклом SHINERAY XY250GY-9A», не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б перебували в причинному зв`язку з фактом ДТП (том 1 а.с.218-225). 
Висновками судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортних засобів:
- СЕ-19/114-24/15778-ІТ від 22.08.2024 року, згідно якого на момент огляду робоча гальмівна система, рульова система та система освітлення мотоцикла марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції, передбачені конструкцією (том 1 а.с.198-203);
- СЕ-19/114-24/15780-ІТ від 22.08.2024 року, згідно якого на момент огляду робоча гальмівна система, рульова система та система освітлення автомобіля марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції, передбачені конструкцією (том 1 а.с.205-210).
Висновком судової інженерно-транспортної експертизи із транспортно - трасологічних досліджень № СЕ-19/114-24/15781-ІТ від 22.08.2024 року, згідно якої пошкоджень або слідів на зовнішніх елементів кузова, трансмісії та ін., характерних для контактування з іншим транспортним засобом на автомобілі «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 не виявлено. Пошкодження на мотоциклі SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 не відповідають контактуванню з транспортним засобом. Так як автомобіль «Volkswagen Touran», реєстраційний номер
 НОМЕР_1 та мотоцикл SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 не контактували один з одним, тому питання щодо встановлення місця їх зіткнення та кутового розташування в момент зіткнення позбавлені технічного змісту (том1 а.с.212-216).
Висновком судово-медичної експертизи № 268/24 від 30.07.2024 року згідно медичній карті хворого № 61127 та при огляді потерпілого ОСОБА_4 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку; рвана рана аксілярної ділянки праворуч, повний відрив дистальної частини правої аксілярної артерії, вени та нерва (в подальшому ампутація правої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча), ускладенена геморагічним шоком та гострою нирковою недостатністю. Вказані ушкодження могли утворитись 06 липня 2024 року від контакту з тупими предметами, внаслідок падіння з висоти сидіння мотоцикла, який рухався на швидкості і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. При поступленні в «1тмо м. Львова» «Лікарня Святого Миколая» в крові потерпілого ОСОБА_4 етанол не виявлено (том 1 а.с.188-192).
Висновком судово-медичної експертизи № 110/24 від 22.08.2024 року, в якому зазначено, що під час повторної судово-медичної експертизи та вивченні оригіналів медичних карт стаціонарного хворого за № 7939 та № 61127 неповнолітнього ОСОБА_4 лікарями та КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» ВП «Лікарня «Святого Миколая» у період часу з 06.07.2024 р. по 03.08.2024 р. було встановлено наступні травми: розчавлено-рвана рана правого плеча та правої аксілярної ділянки з повним розривом правої плечової артерії, плечових вен, плечового та ліктьового нерва (в подальшому ампутація правої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча). ЗЧМТ, збій головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження ускладнилися гіповолемічним геморагічним шоком, гострою нирковою недостатністю та травматичною анурією; утворилися від контакту з тупим(и) предметом(ами), можливо внаслідок наїзду мотоцикла на нерухому перешкоду, з подальшим падінням і контактуванням з дорожнім покриттям, могли виникнути 06.07.2024р., ймовірно при обставинах, вказаних у «Постанові» та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. При поступленні в «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» ВП «Лікарня «Святого Миколая» в крові неповнолітнього ОСОБА_4 етанол не виявлено. При поступленні в КНП СМР «Самбірська ЦЛ» кров на етанол не відбиралась із-за відсутності реактивів (том 1 а.с.193-196).
Згідно медичної документації ОСОБА_4 : о 18:33 год. 06 липня 2024 року він був доставлений бригадою ЕМД у ВН МД «Самбірської центральної лікарні», на момент поступлення стан пацієнта важкий, обумовлений важкістю травм, хворий без свідомості; ОСОБА_4 в період з 06.07.2024 року по 03.08.2024 року проведені операції, що підтверджується протоколами операцій № 2249, 2354, 2364, 2427, 2516 КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» ВП «Лікарня Святого Миколая»; випискою із медичної карти амбулаторного хворого; протоколом консиліуму лікарів від 14.07.2024 року, в якому зазначено, що стан пацієнта вкрай важкий, нестабільний зумовленим перенесеним геморагічним шоком та анемією; 15.07.2024 року - ампутація правої верхньої кінцівки на рівні плечового суглобу (том 1 а.с. 241-250).
Вказані докази, які були безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, в силу статей 85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, достовірними та достатніми, такими, що взаємодоповнюють один одного, достовірно та поза розумним сумнівом, як того вимагають норми КПК України, підтверджують вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
При цьому поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 09.04.2020 року у справі № 761/43930/17).
Суд розглядає кримінальне провадження на засадах змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази шляхом допиту обвинуваченої, потерпілого, законного представника, свідків, оголошення документів, суд належним чином дослідив і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснив їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформував повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини даного кримінального провадження.
При цьому суд не погоджується з позицією захисника, що показання свідка
ОСОБА_11 є недопустимим доказом з огляду на те, що такий доказ не відкривався стороні захисту згідно з приписами ч. 11 ст. 209 КПК України, з огляду на таке.
Згідно ч. 11, 12 ст. 209 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Згідно з положеннями статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, у тому числі внаслідок порушення права особи на захист, і шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє додержання, передбаченого кримінальним процесуальним законом порядку їх отримання.
За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 імперативна законодавча заборона використовувати результати процесуальних дій як докази поширюється на випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України). Отже, у кожному із зазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів із фундаментальними правами й свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України. З огляду на це суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
ОСОБА_11 був допитаний судом як свідок на підставі обґрунтованого клопотання законного представника та представника потерпілого у судовому засіданні, стороні захисту судом була надана можливість у повній мірі без будь-яких обмежень реалізувати своє право на допит свідка і ставити йому запитання, чим сторона і скористалася. Даний свідок був у встановленому законом порядку попереджений про кримінальну відповідальність; обвинувачена ОСОБА_7 підтвердила, що саме цей свідок був на місці події та надавав допомогу потерпілому; показання свідка відповідають вимогам ст. 95 КПК України, а тому у суду не має об`єктивних та законних підстав не приймати його показання. 
Аналогічна позиція міститься в Постанові ВС від 20.03.2019 року у справі №537/4987/14-к.
Вищезазначені досліджені судом докази у своїй сукупності дають підстави суду зробити висновок про те, що дії ОСОБА_7 , яка керувала автомобілем марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п. 10.1 Розділу 10,
п. 16.13 Розділу 16 Правил дорожнього руху, що мало наслідком отримання неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачену, неповнолітнього потерпілого, його законного представника, свідків, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, дії останньої правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 . 
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Реалізація такої мети є одним з аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору його розміру й однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.
При призначенні обвинуваченій покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке хоч і є необережним, алевідповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 судом встановлено, що їй 48 років, заміжня (том 1 а.с.112); має четверо дітей (том 2 а.с.10-12), молодша дитина - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - малолітня; проживає з сином та матір`ю ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має низку захворювань (том 1 а.с. 113,116); скарг від сусідів та мешканців міста на її поведінку не надходило (том 2 а.с.5); згідно характеристики ПП Ільницька від 26.08.2024 року ОСОБА_7 з 01.01.2024 року працює продавцем продовольчих товарів, зарекомендувала себе з позитивної сторони; доброзичлива, комунікабельна, користується повагою в колективі; бере активну участь у громадському житті; волонтер, неодноразово доставляла продукти на схід України (том 1 а.с.117, 119,120); отримала лист подяку від старости сіл Завадівка, Лосинець, Мельничне за співпрацю та неодноразову допомогу ЗСУ (том 1 а.с.118); згідно довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 23.11.2022 року та від 04.12.2024 року є особою з інвалідністю третьої групи (том 1 а.с.121, том 2 а.с.26); на наркологічному обліку не перебуває (том 2 а.с. 9); перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом Ш F33.2 (том 2 а.с.8); до кримінальної відповідальності не притягувалася (т.2 а.с.15).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1376 від 04.10.2024 року
ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної відповідальності не страждає, виявляє ознаки рекурентного депресивного розладу, стан стійкої ремісії, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих їй дій ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної відповідальності не страждала, а виявляла ознаки рекурентного депресивного розладу, стан стійкої ремісії, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том 1 а.с.226-228).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття. 
На наявності цієї обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 наголошував і прокурор. 
Суд не погоджується з думкою представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 , що така пом`якшуюча обставина відсутня з огляду на таке. 
Згідно із правовими позиціями Касаційного кримінального суду Верховного Суду, які висловлені у постановах від 28 лютого 2024 року (справа № 183/2097/23), від 15 травня 2024 року (справа № 521/20842/15-к) щирим каяттям є відверта негативна оцінка винною особою своєї протиправної поведінки, визнання вини і тих обставин, які їй ставляться в провину, а отже, характеризує її поведінку після вчинення злочину з позицій психологічної переорієнтації, коли вона справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, про що мають свідчити відповідні об`єктивні дані. Саме по собі визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчить про рішучість стати на такий шлях, самоосуд свого вчинку. Щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.
Разом з тим, визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину є основною формою прояву щирого каяття, і у разі його наявності відсутні підстави вважати визнання вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення окремою і самостійної обставиною, яка пом`якшує покарання.
Вказане узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах від 18 квітня 2024 року у справі № 317/3517/21, від 21 березня 2024 року у справі № 570/6036/19. 
Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття (Постанова ВС від 23 січня 2024 року у справі № 283/2169/19).
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 дала показання, в яких повністю визнала свою вину, щиро каялася у вчиненому, просила вибачення у потерпілого. 
Частина 2 статті 84 КПК визначає вичерпний перелік процесуальних джерел доказів у кримінальних провадженнях щодо злочинів, серед яких є показання.
У свою чергу показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження (частина 1 статті 95 КПК).
Процесуальний порядок допиту під час досудового розслідування врегульований статтею 224 КПК, у судовому провадженні - статтями 351 - 354, 356 КПК.
Окрім надання показань, кримінальний процесуальний закон надає можливість на різних етапах провадження учасникам надати свої пояснення. Такі пояснення можуть стосуватися висловлювання позиції щодо поданих клопотань, скарг, у тому числі апеляційних, касаційних, тощо.
Проте, показання, які отримуються у суворо передбаченій процесуальній формі, не слід ототожнювати з поясненнями, які не є джерелами доказів у кримінальних провадженнях щодо злочинів (Постанова ВС від 01 серпня 2022 року у справі №640/7928/17).
Отже пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , надані нею експерту під час судово-психіатричного дослідження, не є самостійним джерелом доказів і не можуть використовуватися судом для обґрунтування винуватості, якщо вони не були підтверджені безпосередньо в судовому засіданні. 
На підтвердження відсутності щирого каяття сторона потерпілого також посилається на ті обставини, що після смерті батька ОСОБА_22 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 28.12.2022 року ОСОБА_7 належало будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку (том 1 а.с.123-124). Зазначене майно за договором дарування від 24.08.2024 року ОСОБА_7 безоплатно передала - подарувала своїй матері ОСОБА_21 , на яку зареєстровано право власності (а.с.125-127,128). 
Як встановлено судом у ході досудового слідства цивільний позов не заявлено; арешт на зазначене майно ОСОБА_7 в порядку ст. 170 КПК України не накладався;
ОСОБА_7 станом на 24.08.2024 року не мала статусу підозрюваної в даному кримінальному провадженні; спір про встановлення фраудаторності договору дарування від 24.08.2024 року в рамках даного кримінального процесу не розглядався.
Виміряти глибину душевних страждань неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та виразити її величину у грошовому еквіваленті неможливо.
Втім, як встановлено судом обвинувачена в ході судового розгляду намагалася відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду, а саме запропонувала законному представнику потерпілого автомобіль «Volkswagen Touran», а після відмови 10000 доларів США. Втім ОСОБА_5 від цього відмовилася, що вона підтвердила в судовому засіданні, з обґрунтуванням такої відмови. 
Суд розцінює, підтверджені в ході судового розгляду, спроби обвинуваченої відшкодувати шкоду як поведінку, що демонструє бажання спокутувати свою провину. 
Обвинувачена в судовому засіданні повністю визнала свою вину, на протязі всього судового розгляду висловлювала жаль з приводу скоєного кримінального правопорушення, просила пробачення у потерпілого, отже суд вважає,обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є щире каяття. 
Разом з тим, суд погоджується з думкою представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 що така пом`якшуюча обставина як активне сприяння розкриттю злочину відсутня з огляду на таке. 
Згідно зі сталою судовою практикою під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним та певною мірою ініціативним. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
В ході судового розгляду суду не було повідомлено жодних даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 ознак активного сприяння розкриттю протиправного діяння, яке ставиться їй у вину, а добросовісна поведінка винної під час досудового слідства та судового розгляду не може вважатись активним сприянням розкриттю злочину. 
Отже враховуючи зазначене суд не вважає доведеним обставину того, що
 ОСОБА_7 активно сприяла розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України в ході судового розгляду не встановлено.
Судом також надана оцінка досудовій доповіді Самбірського районного відділу Державної установи «Центр пробації» у Львівській області від 16 січня 2025 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , в якому зазначено, що беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства (том 1 а.с. 45-49).
Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинене кримінальне правопорушення, яке за формою вини хоча і є необережним, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, враховуючи дані про особу обвинуваченої, обставини, встановлені судом, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, обрати їй покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, бо вказане покарання, за своїм видом і розміром суд вважає справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно із приписами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 75 КК України обов`язковою умовою прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є наявність обставин, які б переконливо свідчили про можливість його виправлення без відбування покарання. Такі обставини мають давати підстави для висновку, що передбачені ст. 76 КК України та Законом України «Про пробацію» наглядові та соціально-виховні заходи будуть ефективними й достатніми для досягнення вищевказаної мети.
Як зазначив ВС в постанові від 25 жовтня 2025 року у справі №134/1420/24: «У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним кримінальному правопорушенню, що передбачає врахування способу й об`єкта посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Виправлення як мета покарання - це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його надалі від учинення нових злочинів.
З моральної точки зору виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання».
Враховуючи особу обвинуваченої, як є особою з інвалідністю ІІІ групи, намагалася відшкодувати потерпілому шкоду, її ставлення до вчиненого правопорушення, те що вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, працює, має на утриманні малолітню дитину, а також враховуючи кару як другорядну мету покарання, суд погоджується з думкою прокурора та органу пробації, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, тому вважає можливим звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України, при цьому покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України. 
Судом також не встановлено, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину перебувала у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, що виключало б можливість застосування до неї положень ст. 75 КК України.
Згідно до п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Зважаючи на ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення та наслідки, що настали, суд приходить до висновку про доцільність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки як заходу примусу для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Ухвалою суду від 20 січня 2025 року у прийнятті цивільного позову ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо передмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС», приватний нотаріус ОСОБА_23 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, визнання недійсним договору дарування, до розгляду в рамках даного кримінального провадження відмовлено. Роз`яснено право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства (том 1 а.с. 95-97). Як пояснила в судовому засіданні законний представник потерпілого вони скористалися цим правом.
Запобіжний захід ОСОБА_24 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.
Процесуальні витрати за проведення експертиз: комплексної комісійної судової експертизи відео-, звукозапису та інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму ДПТ № 2723-Е від 15 серпня 2024 року в розмірі 18932,00 грн. (том 1 а.с.224); судових інженерно-транспортних експертиз технічного стану транспортних засобів: СЕ-19/114-24/15778-ІТ від 22.08.2024 року у розмірі 3786,40 грн., СЕ-19/114-24/15780-ІТ від 22.08.2024 року у розмірі 3786,40 грн. (том 1 а.с.197, 204); судової інженерно-транспортної експертизи із транспортно-трасологічних досліджень № СЕ-19/114-24/15781-ІТ від 22.08.2024 року у розмірі у розмірі 3786,40 грн. (том 1 а.с.211), на загальну суму
30291,20 грн. на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2024 року (справа № 461/5796/24, провадження № № 1-кс/461/4118/24, 1-кс/461/4119/24) був накладений арешт на транспортні засоби:
?автомобіль марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який на праві власності належить ОСОБА_7 ; 
?мотоцикл марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 (том 1 а.с.179-182).
Відповідно до частини 4 статті 175 КПК України, суд скасовує арешт вказаного майна (транспортних засобів).
На підставі ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, після набрання вироком законної сили, необхідно вирішити таким чином: 
?автомобіль марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який на праві власності належить ОСОБА_7 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання ТЗ за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Рудня, вул. Бісковицька, 9 - повернути власниці; 
?мотоцикл марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання ТЗ за адресою: Львівська область, Самбірський район,
с. Рудня, вул. Бісковицька, 9 - повернути власниці. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 188, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити   ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо вона під час випробування не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. 
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в розмірі 30291,20 грн.
Запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувати. 
Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2024 року (справа № 461/5796/24, провадження № № 1-кс/461/4118/24, 1-кс/461/4119/24) на транспортні засоби:
?автомобіль марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який на праві власності належить ОСОБА_7 ; 
мотоцикл марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 (том 1 а.с.179-182).
Після набрання вироком законної сили речові докази:
?автомобіль марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який на праві власності належить ОСОБА_7 - повернути власниці; 
?мотоцикл марки «SHINERAY XY250GY-9A», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 - повернути власниці. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя