ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4083/24 Суддя (судді) першої інстанції: Гаращенко В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Кучми А.Ю., 
суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 10.04.2024 №231050004743 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області призначити та нарахувати позивачу з 04.04.2024 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 №796- XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»..
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 10.04.2024 №231050004743 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі №580/4083/24, в якій заявник просить:
- переглянути судове рішення у справі № 580/4083/24 за нововиявленою обставиною, у зв`язку з визнанням посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 від 28.03.2003, виданого на ім`я ОСОБА_1 недійсним;
- витребувати копії листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області від 03.10.2024 за вих. № 2300-0209- 6/73261 та витягу із протоколу № 3 від 07.02.2025 засідання Комісії;
- задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі №580/4083/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі №580/4083/24відмовлено повністю. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі №580/4083/24 залишено в силі.
Суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що ним подано додаткові докази, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, які мають бути обов`язково враховані.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про перегляду рішення за нововиявленими обставинами з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), постанова або ухвалу суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Згідно з ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно з ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.
Отже, нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 26 червня 2019 року у справі №493/410/15-а.
Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
При цьому «істотність» обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Тобто нововиявленою обставиною є фактичні дані, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином доведені та засвідчені.
Згідно з висновками Верховного Суду України у постанові від 10.07.2017 у справі №760/12617/15-ц та Верховного Суду у постанові від 23.04.2018 у справі №910/15628/16, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Так, зокрема, як зазначено Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №2а-23903/09/1270, від 03.04.2018 у справі №477/1012/14-а, від 14.05.2019 у справі №826/14797/15, не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.
При цьому, згідно з практикою Верховного Суду, процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області за правилами екстериторіальності прийнято рішення від 10.04.2024 №231050004743, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки факт постійного проживання чи роботи на території зони посиленого радіологічного контролю у період до 01.01.1993 (не менше 4 років) документально не підтверджено.
У мотивувальній частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі №580/4083/24 вказано, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років, зменшується пенсійний вік на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 видано посвідчення особи, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, серія НОМЕР_1 , з підстав постійного, не менше 4-х років починаючи з 1986 року, проживає або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Отже, подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо його проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку є протиправною. Таким чином, матеріалами адміністративної справи підтверджено постійне проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років, що дає право їй на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.09.2021 у справі №357/1917/17, від 05.06.2018 у справі №565/841/17, від 31.07.2018 у справі №572/1003/17, від 22.09.2018 у справі №146/1024/17, від 30.10.2018 у справі №360/1685/17, тому згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 посилаючись на практику касаційного суду зазначив: єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Крім того, із копії акту депутата Звенигородської міської ради Петрова Є.В. від 13.02.2024 судом встановлено, що позивач у період з червня 1988 року по 21.04.1993 проживала та доглядала людину похилого віку гр. ОСОБА_2 у м. Звенигородка Черкаської області.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 10.04.2024 №231050004743 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні;
- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Разом із тим, в обґрунтування вимог поданої заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі №580/4083/24, Головне управління ПФУ в Кіровоградській області вказує про те, що відповідно до витягу із протоколу №3 від 07.02.2025 засідання Комісії у зв`язку з не підтвердженням періоду проживання або роботи на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років з дня аварії на Чорнобильській АЕС станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 не підтверджено статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4. Посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 від 28.03.2003, виданого на ім`я ОСОБА_1 , визнано, таким що видано необґрунтовано.
Натомість, суд першої інстанції вірно наголосив про відсутність існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подана заява, тому нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нові обставини щодо визнання посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 від 28.03.2003, виданого на ім`я ОСОБА_1 , як таким, що видано необґрунтовано - вже з`явились після ухвалення судом рішення, тому нова обставина, яка з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи, відповідно нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у даній справі у зв`язку з нововиявленими обставинами.
За таких обставин, наведені заявником обставини не відповідають вищезазначеним ознакам та критеріям, а тому не можуть вважатися нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Європейський суд з прав людини у справі «Brumarescu v. Romania» від 28.11.1999 наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (справа «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003).
При цьому, слід зазначити, що інститут нововиявлених обставин - це самостійний вид перевірки законності та обґрунтованості постанов або ухвал, що не відповідають об`єктивній істині, правам і обов`язкам сторін, тобто цей вид перегляду має низку схожих ознак і відмінностей порівняно з апеляційним та касаційним переглядами рішень.
Ця відмінність полягає в підставах перегляду, об`єктах і суб`єктах перегляду, компетенції суду, порядку й наслідках перегляду, процесуальному становищі осіб, які беруть участь у справі.
У постанові від 17.11.2020 у справі № 826/14818/15 Верховний Суд підкреслив, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - це факультативна стадія адміністративного процесу, під час якої суд, який ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили, переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі у зв`язку із виявленням істотних обставин, що існували, але не були і не могли бути їм відомі на час вирішення справи. Таким чином, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється для надання можливості виправити судові рішення, неправосудність яких, зазвичай, обумовлена обставинами, незалежними від суду.
Істотність обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.
Таким чином, як підкреслено в указаній постанові Верховного Суду, при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд повинен встановити: наявність відповідних виняткових обставин для перегляду судового рішення, які за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку повинні спростовувати факти, які було покладено в основу судового рішення; чи не ґрунтується заявлена нововиявлена обставина на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи; чи заявлена обставина не являє собою новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову.
Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення, а отже, не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який надаючи оцінку обставинам у справі не знайшов підстав вважати, що обставини, наведені відповідачем в заяві, є нововиявленими в розумінні статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив правильне судове рішення, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 16.02.2026.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма 

Судді: В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова