номер провадження справи 6/9/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Справа № 908/142/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/142/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (69093, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В)
про стягнення грошової суми.

Процесуальні дії по справі.
19.01.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №206/08-07/26, документ сформований в системі Електронний суд 18.01.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» про стягнення суми 955 825,92 грн заборгованості, яка складається з: 943 876,79 грн – основний борг за період 01.08.2025 – 31.10.2025, 6564,08 грн – 3% річних та 5385,05 грн – інфляційні втрати.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 19.01.2026, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/142/26 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою суду від 23.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/142/26 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/9/26. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/142/26. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/142/26 від 23.01.2026 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 23.01.2026 о 12 год. 28 хв. (позивачем) та о 12 год. 32 хв. (відповідачем), про що свідчать довідки про доставку електронних листів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, 22.02.2026 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті. 
Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення – 24.03.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.
Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані публічним Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який укладено шляхом споживання будь-якого обсягу електричної енергії та здійснення оплати за спожитий обсяг електроенергії №14418 від 01.01.2019. Позивач доводить, що зобов`язання за вказаним правочином виконав та поставив / передав споживачу протягом періоду: серпень, вересень та жовтень 2025 року електричну енергію у загальній кількості 229962 кВт*год на загальну суму 993876,79 грн. Відповідач частково виконав зобов`язання щодо оплати отриманої електричної енергії за вказаний період в сумі 50000,00 грн, у зв`язку з чим сума заборгованості склала 943 876,79 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 6564,08 грн та інфляційні втрати у розмірі 5385,05 грн. Позов обґрунтовано ст. ст. 530, 612, 625, 629, 634, 714 ЦК України, ст. Закон України «Про ринок електричної енергії», Правила роздрібного ринку електричної енергією, затверджених постановою НКРЕКП України від 14.03.2018 року №312.
Позивач, посилаючись на ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України просить доручити органу (особі), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 943876,79 грн, починаючи з 10.01.2026 і до моменту остаточного виконання рішення суду.
23.03.2026 до суду від Відповідача надійшли пояснення щодо суті спору (вх. №6400/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 23.03.2026), відповідно до яких Відповідач визнав позовні вимоги ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» в повному обсязі. Повідомив, що намагався вирішити з позивачем питання щодо реструктуризації виниклої заборгованості, яка є предметом спору. Зазначив, що 22.01.2026 проведено оплату за електричну енергію за серпень 2025 року відповідно до Договору №14418 на суму 267 490,67 грн, 19.03.2026 року здійснено оплату спожитої електричної енергії у вересні 2025 року на суму 314418,24 грн. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (ТОВ «Запоріжжяелектропостачання») є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 31.07.2018 № 807 та постачальником універсальної послуги на території Запорізької області відповідно до постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018 (загально доступною інформація, розміщена на сайті НКРЕКП: https://www.nerc.gov.ua).
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (Постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (Споживач, відповідач у справі) укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.06.2021, якому присвоєно № 14418, шляхом споживання електричної енергії та здійснення оплати за спожитий обсяг електроенергії (далі – Договір).
Пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежу згідно з умовами цього договору. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.
За умовами п.п. 5.1, 5.2 Договору, Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 3 до цього Договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника.
Згідно з п.п. 5.8, 5.9, 5.10 Договору розрахунковим періодом за ним є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.
Додатком № 3 до Договору є Комерційна пропозиція «Універсальна» про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Запоріжжяелектропостачання». 
За умовами пункту 4 Додатку № 3 до Договору «Спосіб та терміни оплати» визначено, що розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі самостійно отриманого Споживачем у Постачальника рахунка або самостійно сформованого рахунку в «особистому кабінеті споживача» на офіційному сайті Постачальника. Оплата здійснюється на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника (далі – спецрахунок), зазначений у Договорі або розрахункових документах. Датою оплати є дата надходження коштів на спецрахунок Постачальника.
Листом від 25.11.2025 №00712-66-6768 АТ «Запоріжжяобленерго» повідомило позивача, що споживачем ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» (код ЄДРПОУ 41279924) у розрахунковому періоді з 01.08.2025 по 30.10.2025 спожито електричну енергію у загальній кількості 229962 кВт*год (у серпні 2025 – 73488 кВт*год, у вересні 2025 – 72782 кВт*год, у жовтні 2025 – 83692 кВт*год).
Позивачем були складені відповідачеві Акти приймання-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу №14418 від 01.06.2021:
- від 31.08.2025 спожитої у серпні 2025 р. в кількості 73488 кВт*год на суму 317490,67 грн;
- від 30.09.2025 спожитої у вересні 2025 р. в кількості 72782 кВт*год на суму 314418,24 грн;
- 31.10.2025 спожитої у жовтні 2025 р. в кількості 83692 кВт*год на суму 361967,88 грн.
На підставі таких актів позивачем складено рахунки на оплату №55014418250819 від 09.09.2025 на суму 317 490,67 грн, №55014418250919 від 08.10.2025 на суму 314418,24 грн №55014418251019 від 07.11.2025 на суму 361 967,88 грн.
Відповідач свої зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії виконав частково. За спожиту електричну енергію в серпні 2025 року сплачено 50000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція №1267930954 від 30.12.2025, внаслідок чого сума заборгованості відповідача станом на дату звернення з позовом до суду за період серпень – жовтень 2025 р. складала 943876,79 грн.
22.01.2026 відповідач в рахунок погашення заборгованості здійснив на користь позивача оплату за спожиту електричну енергію в серпні 2025 року відповідно до Договору №14418 від 01.06.2021 на суму 267 490,67 грн (платіжна інструкція №1267931163 від 22.01.2026).
19.03.2026 року відповідач здійснив оплату спожитої електричної енергії у вересні 2025 року відповідно до Договору №14418 від 01.06.2021 в сумі 314418,24 грн (платіжна інструкція №1267931813 від 19.03.2026). 
Доказів оплати відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію в жовтні 2025 року матеріали справи не містять.
Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати спожитої протягом серпня – жовтня 2025 року електричної енергії стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» 955825,92 грн, з яких: 943876,79 грн – основний борг; 6564,08 грн – 3% річних; 5385,05 грн – інфляційні втрати.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.06.2021 № 14418, який за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.
Відповідно до частин 1-3 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі договору постачання електричної енергії споживачу, що укладається між електропостачальником та споживачем.
Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному вебсайті (ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (набрання чинності 19.04.2018) затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ).
Пунктом 7 вказаної Постанови визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуг), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом установлено, що між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» був укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №14418. 
Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем зобов`язань щодо поставки споживачу електричної енергії у період серпень-жовтень 2025 року в кількості 229962 кВт*год на загальну суму 993876,79 грн. Фактичний обсяг споживання відповідачем електричної енергії, який зазначено позивачем в Актах приймання-передавання товарної продукції, підтверджується інформацією Оператора системи розподілу АТ «Запоріжжяобленерго».
Ураховуючи умови комерційної пропозиції «Універсальна» Споживач самостійно отримує рахунки на оплату спожитої електричної енергії (п. 4 «Спосіб та термін оплати»).
Суду надані докази часткової оплати споживачем вартості отриманої / спожитої електричної енергії у спірний період (за серпень 2025 року та за вересень 2025 року) в загальній сумі 581 908,91 грн.
З урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати за серпень-вересень 2025 року в сумі 581 908,91 грн, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію в жовтні 2025 р. становить 361 967,88 грн.
Відповідач – ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» - наявність заборгованості у вказаному розмірі не заперечив, зазначивши, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, відповідачем також зазначено, що ним проведено оплату за електричну енергію за серпень 2025 року в сумі 267 490,67 грн та за вересень 2025 в сумі 314 418,24 грн, на підтвердження чого до пояснень додані копії платіжних інструкцій №1267931163 від 22.01.2026 на суму 267 490,67 грн та №1267931813 від 19.03.2026 на суму 314 418,24 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
З огляду на викладене, оскільки після звернення позивача з позовом до суду відповідач здійснив часткове погашення основного боргу за спожиту електричну енергію протягом серпня - вересня 2025 року в загальному розмірі 581 908,91 грн, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмета спору. 
Таким чином, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, заборгованість відповідача за спірний період складає 361 967,88 грн. 
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.
У п. 5.10 договору сторонами погоджено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.
За умовами пункту 4 Додатку № 3 до Договору «Спосіб та терміни оплати» визначено, що остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі самостійно отриманого Споживачем у Постачальника рахунка або самостійно сформованого рахунку в «особистому кабінеті споживача» на офіційному сайті Постачальника. 
Укладаючи договір, кожна зі сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач покладений на нього обов`язок щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії за вказаний у позові період не виконав. 
Аналіз наявних в матеріалах справи доказів свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманої / спожитої електричної енергії за період серпень - жовтень 2025 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №14418, здійснення оплати за отриману протягом серпня-вересня 2025 року електричну енергію з порушенням строків, визначених договором, не здійснення оплати за поставлену електричну енергію протягом жовтня 2025 року в сумі 361 967,88 грн.
Приписами ст. ст.76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів своєчасної та повної оплати отриманої / спожитої електричної енергії у жовтні 2025 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14418 від 01.06.2021 в розмірі 361967,88 грн суду не надав.
За змістом ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Ураховуючи встановлені обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 361967,88 грн вартості отриманої/спожитої електричної енергії за період жовтень 2025 року за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14418, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому позов в цій частині судом задовольняється.
За порушення відповідачем строків оплати спожитої електричної енергії позивач згідно з умовами Комерційної пропозиції «Універсальна» до Договору заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6564,08 грн за період прострочення з 17.09.2025 по 09.01.2026 та інфляційні втрати у розмірі 5385,05 грн за загальний період прострочення з жовтня 2025 р. по листопад 2025 р. включно.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. 
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний, в т.ч., сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання такого зобов`язання.
Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманої/спожитої електричної енергії за договором №14418 в період серпень - жовтень 2025 року підтверджується матеріалами справи та є доведеним. 
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України та умов Комерційної пропозиції «Універсальна» до Договору.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних, які виконано позивачем правильно, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 5385,05 грн за загальний період прострочення з жовтня 2025 р. по листопад 2025 р. та 3% річних у розмірі 6564,08 грн за період прострочення з 17.09.2025 по 09.01.2026.
Таким чином суд задовольняє позовні вимоги в цій частині. 
Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Норма, встановлена ч. 10 ст. 238 ГПК України, спрямована убезпечити особу, на користь якої ухвалено рішення, від повторних звернень до суду з вимогами про стягнення нарахування після ухвалення рішення.
На підставі вказаної норми Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає про нарахування 3% річних на суму основного боргу – 943 876,79 грн органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення, згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України, починаючи з 10.01.2026 та до моменту погашення боргу відповідачем за формулою: сума боргу x 3 / 100 / 365 * кількість днів прострочення.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу за спожиту електричну енергію, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, за визначеною вище формулою.
Так, відповідач здійснив часткову оплату заборгованості в сумі 267490,67 грн 22.01.2026 (платіжна інструкція №1267931163), в сумі 314418,24 грн 19.03.2026 (платіжна інструкція №1267931813). Відтак, правомірним є нарахування трьох процентів річних на суму боргу в розмірі 943 876,79 грн за період з 10.01.2026 по 21.01.2026, на суму боргу в розмірі 676386,12 грн (з урахуванням оплати від 22.01.2026) за період з 22.01.2026 по 18.03.2026; на суму основного боргу 361 967,88 грн (з урахуванням оплати від 19.03.2026) починаючи з 19.03.2026. 
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.
Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 12046,88 грн (платіжна інструкція № 9185 від 22.12.2025).
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивачем заявлено вимогу майнового характеру – стягнення 955825,92 грн.
Таким чином, виходячи з вищенаведених норм Закону, судовий збір за подання позовної заяви складає 14337,39 грн (955825,92 грн х 1,5%).
Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Беручи до уваги викладене, враховуючи подання позову до суду в електронній формі, судовий збір за подання позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 11469,91 грн (14337,39 грн х 0,8).
Отже, позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено законом. Сума зайво сплаченого судового збору складає 576,97 грн.
Частиною 4 ст. 231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).
Отже, сума зайво сплаченого позивачем судового збору в розмірі 576,97 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за ухвалою суду за наявності відповідного клопотання на підставі пункту 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 6982,91 грн внаслідок закриття судом провадження у справі в частині стягнення 581 908,91 грн за відсутності предмета спору, підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за ухвалою суду за наявності відповідного клопотання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 4487,00 грн (373 917,01 грн (загальна сума, яка стягується судом) х 1,5% х 0,8).

Керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В, ідентифікаційний код юридичної особи 41279924) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ідентифікаційний код юридичної особи 42093239) заборгованість у розмірі 361 967,88 грн (триста шістдесят одну тисячу дев`ятсот шістдесят сім гривень 88 коп.), три проценти річних у розмірі 6564,08 грн (шість тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 08 коп.), інфляційні втрати у розмірі 5385,05 грн (п`ять тисяч триста вісімдесят п`ять гривень 05 коп.) та судовий збір у розмірі 4487,00 грн (чотири тисячі чотириста вісімдесят сім гривень 00 коп.). 
Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, доручити органам (особі), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу в розмірі 943 876,79 грн (дев`ятсот сорок три тисячі вісімсот сімдесят шість гривень 79 коп.), починаючи з 10.01.2026 і до моменту остаточного виконання рішення суду. 
Формула для розрахунку 3% річних: сума боргу x 3 / 100 / 365 * кількість днів прострочення.
Роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу за спожиту електричну енергію, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, за визначеною вище формулою.
Закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №14418 за період серпень – вересень 2025 року в сумі 581 908,91 грн (п`ятсот вісімдесят одна тисяча дев`ятсот вісім гривень 91 коп.) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 24.03.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.
Суддя О.А. Федько