10.03.2026
Справа №489/8661/25
Провадження №2/489/381/26

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого – судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань – Горецькою П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги
встановив.
ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» через свого представника, звернувся до суду з позовом, яким просив зобов`язати ОСОБА_1 повернути ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» суму позики у розмірі 85000 грн. та стягнути з відповідача пеню у розмірі 1988 грн., штраф 1400 грн., інфляційні втрати у розмірі 55,92 грн. та три проценти річних у розмірі 143,83 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 06.06.2025 між ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» та ОСОБА_1 укладено Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 06/06/25 (далі – Договір № 06/06/25). Зазначений договір за своєю правовою природою є договором позики. Відповідно до умов Договору № 06/06/25, позивач 09.06.2025 надав відповідачу позику у розмірі 85000,00 грн., а відповідач зобов`язався відповідно до п. 3.2 Договору, повернути зазначені кошти частинами. Проте, ОСОБА_1 не зробив жодного платежу щодо повернення позики. Відповідно до п. 4.2 Договору № 06/06/25, якщо позичальник не повернув суму позики у встановлені договором строки, він сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п. 4.3 Договору, якщо позичальник не повернув частини позики більше 30 календарних днів, позичальник сплачує штраф у розмірі 5% від суми несплаченої частини позики. Таким чином, ОСОБА_1 за неповернення позики відповідно до Договору, зобов`язаний сплатити позивачу пеню, штраф, інфляційні втрати та три проценти річних. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 24.10.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Судом направлялися судові повістки на адресу, зазначену у позові та до суду повернуто конверт зі зворотним повідомленням про невручення поштового відправлення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 
06 червня 2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» та ОСОБА_1 укладено Договір № 06/06/25 поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно до умов якого, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). 
Відповідно до п. 1.2, 1.3 Договору № 06/06/25, сума позики за цим договором складає 85000 грн. 00 коп. За цим Договором проценти за користування сумою позики не нараховуються та не сплачуються. 
Згідно п.п. 2.3, 2.4 Договору № 06/06/25, позика надається на строк до 31.12.2025. Строк, вказаний в п. 2.3 Договору може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до Договору.
У відповідності до п. 3.2 Договору № 06/06/25, сума позики підлягає поверненню шляхом її внесення позичальником у касу позикодавця таким чином: до 31.07.2025 – 14000,00 грн.; до 31.08.2025 – 14000,00 грн.; до 30.09.2025 – 14000,00 грн.; до 31.10.2025 – 14000,00 грн.; до 30.11.2025 – 14000,00 грн.; до 31.12.2025 – 15000,00 грн. 
Як вбачається з Платіжної інструкції № 4081 від 09.06.2025, ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти на підставі Договору № 06/06/25 від 06.06.2025 у розмірі 85000,00 грн. 
Позивач зазначає, що відповідач порушив умови Договору № 06/06/25 не сплативши жодного платежу щодо повернення позики.
Норми права та мотиви їх застосування. 
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж якість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа-незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В порушення вимог цивільного законодавства, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув, а тому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, у вигляді інфляційних збитків та 3% річних.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Відповідно до п. 4.2 Договору № 06/06/25, якщо позичальник не повернув суму позики у строки встановлені п. 3.2 Договору, то він сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, з моменту коли такі кошти мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцеві. 
Згідно п. 4.3 Договору № 06/06/25, у разі порушення строку повернення частини позики, передбаченого п. 3.2 Договору більше ніж на 30 календарних днів позичальник додатково сплачує штрафу у розмірі 5% від суми несплаченої частини позики. 
Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, здійсненого позивачем, інфляційні збитки за період з 01.08.2025 по 30.09.2025 складають 55,92 грн.
Відповідно до розрахунку відсотків за користування грошовими коштами (3% річних), здійсненого позивачем, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.08.2025 по 17.10.2025 складає 143,83 грн.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
В свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, або які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
вирішив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» суму позики за Договором № 06/06/25 поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 06 червня 2025 у розмірі 85000 грн.; пеню у розмірі 1988 грн., штраф у розмірі 1400 грн., інфляційні втрати у розмірі 55,92 грн. та три проценти річних у розмірі 143,83 грн. Всього – 88587 грн. 75 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод» судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. 
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бронетанковий завод», юридична адреса: м.Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 120, ЄДРПОУ 07856371.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 .
Повний текст судового рішення складено «10» березня 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева