ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/34485/25
Провадження № 33/820/77/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.
За постановою суду ОСОБА_1 20.11.2025 о 04:20 в м. Хмельницькому, по вул. Прибузькій, 11/3, в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «BMW 730D», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОРЗЗНПД ХОР, у с. Скаржинці Хмельницького району. Висновок лікаря 1075 від 20.11.2025. Із результатом огляду ОСОБА_1 згоден, чим порушив п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою провадження у справі стосовно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апелянт звертає увагу, що його було доставлено в медичний заклад без складання поліцейським відповідного направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки у поліцейських при собі не було бланку такого направлення. Апелянт стверджує, що під час огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі лікарем не було виявлено у нього жодних ознак алкогольного сп`яніння. З результатом проведення в лікарні тесту приладом «Драгер» не погодився, та пояснює його роботу не конкретною або впливом на цей результат вживання ним ліків, які він приймав за призначенням лікаря та які містять у своєму складі етанол. Апелянт не погоджується з твердження суду першої інстанції з приводу визнання ним вини, оскільки таку він не визнавав, а лише повідомив, що вживав алкоголь, напередодні його огляду на стан алкогольного сп`яніння, але він заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, так як це було задовго до огляду та у незначній кількості. 
Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 , на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції дослідивши та проаналізувавши, належним чином, докази у справі дійшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого, висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, було встановлено, що водій ОСОБА_1 , згідно з висновком лікаря перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і останній погодився з даним результатом.
Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з положеннями ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 518098 від 20.11.2025 слідує, що 20.11.2025 о 04:20 в м. Хмельницькому, по вул. Прибузька, 11/3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 730D з д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому Законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОРЗЗНПД ХОР, у с. Скаржинці Хмельницького району. Висновок лікаря 1075 від 20.11.2025. Із результатом огляду гр. ОСОБА_1 згоден, чим порушив п.2.9.а. ПДР – керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами: 
- даними акту огляду щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови);
- даними висновку КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння;
- відеозаписом, на якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом події зафіксовано розмову працівників поліції з ОСОБА_1 , якому повідомлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду на місці зупинки відмовився, йому запропоновано пройти огляд в КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, на що водій погодився. Згідно з висновком лікаря №1075 від 20.11.2025 ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатами приладу «Драгер» 1.66 проміле та 1.67 проміле, з яким останній. був згідний, що підтверджується його особистим підписом.
На думку апеляційного суду, наданий відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому, вчинили поліцейські, об`єктивно доводять факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
В матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного перегляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу без складання поліцейським письмового направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку з відсутністю у поліцейських відповідного бланку, є безпідставними, вирішальним є наявність законних підстав для направлення особи на такий огляд та дотримання процедури його проведення медичним працівником.
Крім того, апелянтом не наведено жодних доказів того, що відсутність письмового направлення вплинула на об`єктивність результатів огляду або призвела до порушення його прав чи спотворення фактичних обставин справи.
Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що письмовое направлення було складене в медичному закладі, не може бути підставою для визнання результатів медичного огляду недопустимими доказами або для скасування оскаржуваного судового рішення.
Доводи апелянта про те, що під час проведення огляду в закладі охорони здоров`я лікарем не було виявлено у нього жодних ознак алкогольного сп`яніння, а також про недостовірність результатів тестування спеціальним технічним засобом «Драгер», є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вирішальне значення для встановлення стану алкогольного сп`яніння має результат медичного огляду, проведеного лікарем із застосуванням спеціального технічного засобу, а не виключно наявність чи відсутність зовнішніх клінічних ознак сп`яніння.
Відсутність, за результатами первинного огляду, виражених зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння не виключає факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що прямо підтверджується висновком лікаря №1075 від 20.11.2025.
Посилання апелянта на те, що він не погодився з результатами тестування, оскільки позитивний результат можливий впливом лікарських засобів, які містять у своєму складі етанол, є лише його суб`єктивними припущеннями та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про визнання ним вини, є необґрунтованими та ґрунтуються на хибному тлумаченні змісту його власних пояснень. З матеріалів справи вбачається, що апелянт не заперечував факту вживання алкогольних напоїв напередодні проведення огляду, про що він прямо повідомив під час складання адміністративних матеріалів. Зазначені пояснення обґрунтовано були оцінені судом у сукупності з іншими доказами у справі, за таких обставин суд першої інстанції правомірно оцінив пояснення апелянта, в сукупності з іншими доказами, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його вини, незалежно від формального заперечення апелянтом факту перебування у стані алкогольного сп`яніння. Так, ОСОБА_1 особисто поставив підпис у відповідній графі висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, погодившись з його результатом. На долученому до матеріалів справи відеозаписі відображені всі суттєві моменти складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього. Після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1  не озвучив працівникам поліції будь-яких претензій щодо результату огляду.
Всі інші доводи, наведені  ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и л а:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.