ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4853/25  Номер провадження 33/814/381/26	Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рудницької А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Хлистун І.М. – захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суд Полтавської області від 10 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Згідно з постановою, 26.10.2025 о 19-45 годині ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ» р/н НОМЕР_1 по вул. Миру в с. Ваці, Полтавського району, Полтавської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат Хлистун І.М. – захисник в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять ані показань та даних свідків, ані відеозапису події факту керування ОСОБА_1 саме транспортним засобом, який вказано в протоколі, оскільки на відео рухається ТЗ з ДНЗ НОМЕР_2 . Крім того, на відеозаписі відсутнє підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом взагалі.
Вказує, що у свідоцтві про реєстрацію ТЗ вказано номер НОМЕР_2 , тоді як у протоколі фігурують літери «СК» та «СХ», що свідчить про неналежне виконання поліцейським вимог ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів.
Зазначає, що відсутність на відео моменту руху автомобіля та його зупинки поліцейськими, свідчить про порушення вимог Інструкції №1026 та на відсутність фактів, що мають бути доведені поліцейськими для складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим висновки суду, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі, не відповідає обставинам справи.
Вказує, що місцевим судом не встановлено належних, достовірних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом не тільки у стані алкогольного сп`яніння, а й взагалі був зупинений поліцейськими під час такого руху.
Крім того зазначає, що місцевим судом було безпідставно відхилено інформацію про стан здоров`я ОСОБА_1 та медичну довідку №370 від 08 листопада 2025 року, видану КНП «Новосанжарська ЦЛ», у якій зазначено діагноз: «Стійкі наслідки повторних ЗТТ (30.09.2023 АБТ, 17.01.2023 ЗЧМТ), струс головного мозку, цефалгічний, астено-вегетативний синдром», згідно з якою, пацієнту суворо заборонено вживання алкогольних напоїв, оскільки це може призвести до критичного погіршення стану.
Також вказує на порушення поліцейськими Інструкції, оскільки ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом після складання прротоколу про адміністративне правопорушення.
Посилається, що з метою встановлення факту керування ОСОБА_1 автомобілем, суд не викликав поліцейських для їх допиту в якості свідків, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того звертає увагу, що процес огляду передбачає ті чи інші дії із тілом людини, - зокрема, забор аналізів того чи іншого виду, а встановлення відповідальності за відмову від такого огляду є порушенням права на особисту недоторканість, передбаченого ч.1 ст.29 Конституції України, у зв`язку з чим необхідність застосування норм Конституції як норм прямої дії у даному випадку означає, що справу щодо ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки апеляційна скарга була подана 22.12.2025, тобто в межах десятиденного строку, однак 29.12.2025 Полтавським апеляційним судом була винесена постанова про повернення апеляційної скарги у зв`язку з ненаданням захисником документів, що підтверджують його повноваження, у зв`язку з чим апеляційна скарга подається повторно.
Від захисника ОСОБА_1 - адвоката Рудницької А.В. також надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких остання посилалася на відсутність звуку у долученому до справи відеозаписі, через що неможливо встановити дійсну підставу зупинки транспортного засобу, відмінність ознак сп`яніння, зазначених у протоколі та в направленні, розбіжність у часі зупинки транспортного засобу ВАЗ, які зазначені у протоколі (19 год. 45 хв. та 19 год. 50 хв.), а також відеореєстраторі (19 год. 46 хв.).
Крім того, захисник Рудницька А.В. також звернулася до апеляційного суду з клопотаннями про зупинення провадження у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби та про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації із застосування за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначення останньому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Заслухавши виступ захисника Рудницької А.В. на підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також доповнень та клопотань про зупинення провадження у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби та не призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотань, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При розгляді клопотання про поновлення строку встановлено, що захисник Хлистун І.М. звернулася до апеляційною суду з апеляційною скаргою на постанову судді Полтавського районного суд Полтавської області від 10 грудня 2025 року – 22 грудня 2025 року, тобто в межах строків, визначених ст. 294 КУпАП, з врахуванням вихідних днів.
Зазначена апеляційна скарга була повернута постановою апеляційного суду від 29.12.2025 з підстав не надання адвокатом Хлистун І.М. належних доказів на підтвердження повноважень захисника Малиша О.В.
Після цього, 07.01.2026 адвокат Хлистун І.М. повторно звернулася із апеляційною скаргою на вказане судове рішення, а саме в межах 10-ти днів із дня повернення апеляційної скарги, та просила поновити строк на оскарження постанови за наведених вище підстав. 
За таких обставин, вважаю причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважною, а тому клопотання захисника Хлистун І.М. підлягає задоволенню.
25.03.2026 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника Рудницької А.В. про зупинення розгляду справи у зв`язку із проходженням ОСОБА_1 військової служби. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Так, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.
Також слід зазначити, що наведені вище положення ст. 268 та ст. 294 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за умови її повідомлення про час та дату розгляду справи належним чином.
Водночас необхідне наголосити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності можливості брати участь у судовому засіданні безпосередньо, не позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, визначені у ст. 268 КУпАП, в тому числі, подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, користуватися юридичною допомогою, мати захисника, надавати докази, тощо, і, відповідно, не позбавлена можливості забезпечити належним чином свій судовий захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що, на переконання суду, свідчить про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, достатнього рівня можливостей для здійснення ефективного судового захисту, а суду прийти до законного та обґрунтованого висновку, на підставі наявних в провадженні доказів, зібраних та скерованих сторонами до суду для ухвалення остаточного рішення у справі.
Таким чином, зважаючи на відсутність процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі, одночасно враховуючи, що введення воєнного стану не впливає на процес здійснення судочинства, а ОСОБА_1 належним чином повідомлений про слухання справи у суді, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 26.10.2025 серії ЕПР1 № 494909; направлення водія транспортного засобу до КП ПОР ПОН м. Полтава вул. Медична 1, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.10.2025, відеозапису події.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 за викладених у протоколі та постанові суду обставин та був зупинений працівниками поліції, оскільки рухався в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар.
Щодо описки, допущеної у протоколі при зазначенні номера вказаного транспортного засобу, то вона не спростовує того факту, що за кермом автомобіля ВАЗ перебував саме ОСОБА_1 .
Також апеляційний суд вважає, що наявні відмінності ознак сп`яніння, зазначених у протоколі та в направленні, а також розбіжність у часі зупинки транспортного засобу ВАЗ під керуванням ОСОБА_1 , наявних між протоколом та відеозаписом, яка складає декілька хвилин, є несуттєвими та істотно не впливають на встановлення дійсних обставин справи.
Крім того, суд не надає оцінку підставам зупинки транспортного засобу, оскільки зазначене перебуває поза межами предмету розгляду по даній справі.
Під час спілкування із ОСОБА_1 у працівників поліції виникли підозри про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів) та йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Слід звернути увагу, що встановлення ознак сп`яніння, що є підставою для направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції поліцейського, а не суду.
Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився.
На підставі наведеного вважаю, що наданий суду відеозапис в повному обсязі відображає обставини вчиненого правопорушення.
Заперечення захисника про те, що відеозапис не має звуку, не відповідають дійсності і вказане може бути пов`язане із проблемою програмного забезпечення, за допомогою якого файл з відеозаписом відтворюється.
Отже, істотних порушень правил проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку оформлення відмови від його проходження, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
Не підлягають задоволенню й вимоги захисника про застосування аналогії закону та прийняття рішення про не застосовування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 2 КУпАП Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.
Крім того, ст. 22 КУпАП передбачена можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.
Однак згідно із Приміткою до вказаної статті, не можуть бути визначені малозначними правопорушення, передбачені частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.
Тобто законодавцем чітко визначено правопорушення, які несуть підвищену суспільну небезпечність та не можуть бути визнані малозначними за будь-яких обставин, до яких зокрема відноситься і правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 65 Розділу XI Закону України «Про правотворчу діяльність» від 24 серпня 2023 року № 3354-IX, суд для подолання правової прогалини може застосовувати у випадках, передбачених законом:
1) аналогію закону - шляхом застосування до неврегульованих суспільних відносин положень закону, який регулює подібні суспільні відносини;
2) аналогію права - шляхом застосування до суспільних відносин, не врегульованих нормативно-правовими актами, загальних принципів права.
Аналогія закону або аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, притягнення особи до юридичної відповідальності (ч. 4 ст. 65 Закону).
Враховуючи, що в даному випадку відсутні будь-які правові прогалини, що стосуються даної справи, та які б не регулювалися положеннями КУпАП, а санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік для водіїв є безальтернативною, підстав для накладення іншого стягнення, ніж передбаченого законодавством, не вбачається.
З огляду на викладене вище, вважаю доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Хлистун І.М. – захисника в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити їй строк на оскарження постанови судді Полтавського районного суд Полтавської області від 10 грудня 2025 року.
Відмовити в задоволенні клопотання адвоката Рудницької А.В. – захисника в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Апеляційну скаргу адвоката Хлистун І.М. – захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Полтавського районного суд Полтавської області від 10 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Н.М. Харлан