Справа № 442/10578/24 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/2835/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
секретаря Гаврилюк Я.Ю.
з участю представника відповідача Скирди В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скирди Владислава Євгеновича на додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 року в складі судді Кучаковського Ю.С. у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Скирди Владислава Євгеновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопарк УБТ» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНА БУРИЛЬНА ТЕХНІКА» про визнання договорів недійсними,-
встановив:

У грудні 2024 року позивач ТОВ „Технопарк УБТ” звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ТОВ „УНІВЕРСАЛЬНА БУРИЛЬНА ТЕХНІКА” про визнання договорів недійсними, просив визнати недійсними: договір поворотної фінансової від 02.06.2020 на суму 1910270,00 грн, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ „Універсальна бурильна техніка”, договір поворотної фінансової від 07.05.2021 на суму 500000,00 грн, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ „Універсальна бурильна техніка”, договір поворотної фінансової від 05.10.2020 на суму 1500000,00 грн, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ „Універсальна бурильна техніка”.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк УБТ” до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю „УНІВЕРСАЛЬНА БУРИЛЬНА ТЕХНІКА” про визнання договорів недійсними – відмовлено повністю. 
30.06.2025 представник відповідача Ченського О.А. подав клопотання про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з ТОВ «ТЕХНОПАРК УБТ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 260 000 грн 00 коп. 
В обгрунтування клопотання зазначає, що між ОСОБА_1 (як клієнтом) та ОСОБА_2 (як виконавцем) був укладений договір від 15.01.2025. Відповідно до розділу 1 договору: 1.1. Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Клієнту юридичні та консультаційні послуги щодо нього та/або будь-яких вказаних ним осіб (надалі – „Послуги”) відповідно до завдань Клієнта та на умовах цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги: 1.1.1. підготовка та подання відзиву, а також інших процесуальних заяв, які будуть вимагатись для представництва інтересів Клієнта в межах судової справи № 442/10578/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕХНОПАРК УБТ” (код ЄДРПОУ 44775696) до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю „Універсальна Бурильна Техніка” (код ЄДРПОУ 40978147) про визнання договорів недійсними. 
У межах цієї судової справи виконавець наділяється всіма правами, які має Клієнт, як сторони в судовому процесі, окрім визнання позовних вимог (надалі – „Завдання”); 1.1.2. інші Послуги на запит Клієнта.
Відповідно до розділу 4 Договору між клієнтом та виконавцем встановлена плата, яку клієнт має сплатити на користь виконавця. 
Зокрема, сторони домовились, що клієнт має сплатити розмір грошового гонорару виконавця, що підлягає оплаті клієнтом після подання виконавцем до суду відзиву на позовну заяву у справі № 442/10578/24 в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень. Ця сума підлягає оплаті протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання виставленого Виконавцем рахунку. 
Сторони домовились, що розмір грошового гонорару виконавця, що підлягає оплаті клієнтом за успішне виконання Завдання становить 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень. Ця сума підлягає оплаті протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання виставленого Виконавцем рахунку, який буде виставлено після ухвалення судового рішення у даній справі. 
Сторони також домовились, що винагорода виконавця за вчинення інших дій в межах справи № 442/10578/24, в тому числі, але не виключно підготовка заперечень на відповідь на відзив, додаткових пояснень, клопотань, заяв тощо визначається, виходячи з фактичної кількості часу, витраченого Виконавцем, та його погодинної ставки. 
Зокрема, ставка за 1 (одну) годину роботи виконавця складає 4 000 грн без урахування податків. Ставка за участь виконавця в 1 (одному) судовому засіданні складає 8 000 грн без урахування податків, незалежно від того чи приймав виконавець участь в судовому засіданні в межах приміщення суду чи по відеоконференцзв`язку. Згідно із актом приймання-передачі послуг № 23/30.6 від 30.06.2025 клієнтом було прийнято, а виконавцем надано послуги на загальну суму 260 000 грн. Таким чином, загальний розмір витрат на правову допомогу понесених у зв`язку із розглядом справи становить 260 000 грн. Просив заяву задовольнити.
Оскаржуваним додатковим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 рокустягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк УБТ” на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень) гривень.
Додаткове рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Скирда В.Є., не погоджується з таким, вважає незаконним в частині зменшення розміру витрат на правову допомогу. 
Зазначає, що до відзиву на позову заяву долучено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, а саме на виконання положень п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За розрахунком відповідача витрати понесені у зв`язку із розглядом даної справи складають 195 000 (сто дев`яносто п`ять тисяч) гривень 00 копійок, які складаються з витрати на правову допомогу.
Частиною 3 ст. 134 ЦПК України передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із актом приймання-передачі послуг №23/30.6 від 30.06.2025 року клієнтом прийнято, а виконавцем було надано послуги на загальнусуму 260 000, 00 грн. 
Таким чином, загальний розмір витрат на правову допомогу понесених у зв`язку із розглядом справи становить 260 000, 00 грн (двісті шістдесят тисяч) гривень. 
Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-2 ст.133 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. 
Між сторонами договору про правову допомогу було досягнуто згоди, що фіксований розмір оплати застосовується: аналізу позовної заяви, опрацювання документів, які стосуються справи та знаходяться у клієнта та вчинення всіх необхідних дій для підготовки та подання відзиву – розмір фіксованої оплати за ці дії становить – 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень; (2) участь в одному судовому засіданні – 8 000 (вісім тисяч) гривень; (3) Гонорар успіху – 80000 (вісімдесят тисяч) гривень.
В свою чергу, оскільки на момент укладенні договору не було відомо про доцільність вчинення інших додаткових дій, як то аналіз відповіді на відзив, підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив, додаткових пояснень тощо, сторони дійшли згоди, що визначення вартості за такі послуги буде здійснюватися із розрахунку 4 000 (чотири тисячі) гривень за годину роботи.
У рамках супроводу розгляду даної справи вчинені такі дії: підготовка та подання відзиву в межах судової справи №442/10578/24, участь в 5 (п`яти) судових засіданнях, аналіз та опрацювання додаткових пояснень в межах судової справи №442/10578/24 – 2 години; підготовка клопотання про долучення доказів від 19.03.25 – 3 години.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Щодо гонорару успіху, то у постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
На думку суду, враховуючи «співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданою послугою); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, результати розгляду справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, розмір заявлених витрат на правничу допомогу стороною відповідача завищено та такий не співмірний із заявленим позовом.
Таким чином, суд дійшов висновку про не співмірність заявлених витрат, проте не навів жодного альтернативного розрахунку, зокрема який час мав бути витрачений адвокатом на вчинення конкретних процесуальних дій, доцільність вчинення таких дій та альтернативна вартість однієї години роботи адвоката.
При цьому, судом не оцінювався аспект того, що кожне судове засідання потребували витрат часу на підготовку до нього, а також участі в ньому.
Судом проігноровано вирішення питання про стягнення з позивача витрат на оплату «гонорару успіху», судом ані відмовлено в цій частині, ані задоволено, тобто в цій частині питання залишилось не вирішеним.
Щодо розрахунку вартості однієї години, то гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі № 922/3812/19.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року у справі N 910/13071/19, зазначено, що діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги. 
Верховний Суд також звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20).
Щодо вартості участі в одному судовому засіданні Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає підготовку для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21, від 18.04.2023 у справі № 903/378/22, від 23.03.2023 у справі № 921/434/21, від 25.04.2023 у справі № 910/21424/21).
Тобто оплата за участь адвоката у судових засіданнях не залежить від того скільки часу тривало судове засідання.
Суд вирішуючи, що 260 000,00 грн. витрат на правничу допомогу покладаються на відповідача, не доходив до єдиної можливої підстави такого наслідку, а саме зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони. За викладених обставин, будь-яке покладення витрат на правничу допомогу на Відповідача є абсолютно протиправним та незаконним.
Просить скасувати додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.07.2025 у справі № 442/10578/24 - в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПАРК УБТ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 260 000, 00 (двісті шістдесят тисяч) гривень 00 копійки. Викласти резолютивну частину додаткового рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.07.2025 у справі № 442/10578/24 в наступній редакції: Заяву ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПАРК УБТ» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу в розмірі 260 000, 00 (двісті шістдесят тисяч) гривень 00 копійки – задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПАРК УБТ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 260 000, 00 (двісті шістдесят тисяч) гривень 00 копійки".
Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача Скирди В.Є. на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України
Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ „Технопарк УБТ” до ОСОБА_1 , ТОВ „УНІВЕРСАЛЬНА БУРИЛЬНА ТЕХНІКА” про визнання договорів недійсними,вимоги представника відповідача про стягнення судових витрат за надану правову допомогу у суді першої інстанції, як і відповідні висновки суду першої інстанції, є підставними. 
Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату „гонорару успіху”, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими. 
При цьому, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною відповідача ОСОБА_1 надано копію договору про надання юридичних послуг від 15.01.2025, акт № 23/30.6 від 30.06.2025 прийому-передачі наданих послуг згідно з Договором від 15.01.2025 про надання юридичних послуг, рахунок на оплату № 23/30.6 від 30.06.2025 на загальну суму 260 000 грн.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Так, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд прийшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу з врахуванням складності справи в сумі 260 000 грн не є розумним та співмірним із складністю справи, виконаними роботами (наданими послугами; часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих послуг та виконаних робіт.
Проаналізувавши надані адвокатом послуги згідно із актом № 23/30.6 від 30.06.2025 прийому-передачі наданих послуг за Договором від 15.01.2025 про надання юридичних послуг, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданою послугою); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, результати розгляду справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд частково погодився з запереченнями представника позивача та дійшов переконання за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 15 000 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідності процесуальних дій.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує таке.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, у статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Слідуючи висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача ОСОБА_1 представляв адвокат Скирда В.Є., на підставі договору про надання юридичних послуг від 15.01.2025 (т. 2 а.с. 81-83). 
Відповідно до акту приймання-передачі послуг №23/30.6 від 30.06.2025 – клієнт прийняв, а виконавець надав послуги на загальну суму 260 000, 00 грн (т. 2 а.с. 84). 
Також, на підтвердження доводів про стягнення судових витрат, стороною відповідача надано рахунок на оплату № 23/30.6 від 30.06.2025 (т. 2 а.с. 84 зворот).
Як вбачається з акту № 23/30.6 від 30.06.2025 прийому-передачі наданих послуг згідно із договором від 15.01.2025 про надання юридичних послуг, ФОП ОСОБА_2 надано ОСОБА_1 такі послуги: підготовка та подання відзиву в межах судової справи № 442/10578/24 - послуга оцінена у 120 000 грн; участь в 5 (п?яти) судових засіданнях - послуга оцінена у 40 000 грн; аналіз та опрацювання додаткових пояснень в межах судової справи №442/10578/24 – послуга оцінена у 8 000 грн; підготовка клопотання про долучення доказів від 19.03.25 – послуга оцінена у 12 000 грн; оплата гонорару успіху адвоката за надані юридичні послуги відповідно до пункту 4.3. Договору – що оцінено у 80 000 грн, всього – 260 000 грн.
З матеріалів справи встановлено, що пред`явлені вимоги ТОВ «Технопарк УБТ» є немайновими, при цьому такі стосуються чинності договорів поворотної фінансової допомоги на загальну суму 3 9210 270,00 грн. (т. 1 а.с. 1).
Справа розглядалася судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів знаходить підставними доводи апеляційної скарги про те, що задоволення судом першої інстанції вимог відповідача про стягнення правничої (правової) допомоги лише на суму 15000,00 грн. заслуговують на критичну оцінку через невідповідність такої спірним правовідносинам, обсягу проробленої адвокатом роботи, важливості такої справи для сторін та матеріального становища останніх.
Іншими словами, колегія суддів вважає, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає зміні у сторону збільшення, тому виключним питанням даного провадження є визначення розміру витрат на правову допомогу, що їх поніс ОСОБА_1 під час розгляду справи за його позовом у суді першої інстанції, з погляду їх співмірності, реальності, необхідності та складності спірних правовідносин.  
Так, ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_2 подана відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони, у такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Так, 09.07.2025 представник позивача ТзОВ «Технопарк УБТ» подав до суду заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу, які зводяться до того, що у наданих відповідачем документах, що підтверджують витрати на правову допомогу зазначені явно завищені розцінки на надання юридичних послуг, та які не відповідають складності справи, а також завищено розрахунок їх об`єму у годинах. Окрім того, поданий позов має немайновий характер, а тому „гонорар успіху” адвоката не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи. Вказує, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Просив відмовити у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду, справа №910/12876/19, касаційний суд дійсно зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.
Іншими словами, колегія суддів виходить з того, що процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, таким чином фіксованість гонорару у договорі не безумовним обов`язком суду стягнути такий, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, слідуючи якій заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З врахуванням усіх обставин спірних правовідносин у сукупності, колегія суддів, розділяє позицію позивача та висновки суду про те, що заявлена сума витрат на правову допомогу, які понесені відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції є безпідставно завищеною.
Зокрема, представником диференційовано (розділено) послуги, які надавалися, при цьому, усі послуги (аналіз, консультація, складання процесуальних документів, участь у судових засіданнях, аналіз судової практики, подання відповідних клопотань (заяв)) охоплюються поняттям представництва та здійснюються будь яким адвокатом у межах наданих йому повноважень та визначених законом прав.
Крім цього, із наданих представником відповідача доказів не можливо встановити кількість затраченого часу адвокатом на здійснення представництва відповідача та вчинення відповідних процесуальних дій, у контексті складності правовідносин та співвідношення вартості послуг до часового еквіваленту, тобто без зазначення загальної кількості потрачених годин (часу) та вартості години роботи адвоката.
В свою чергу, вартість підготовки відзиву у фіксованій сумі 120000,00 грн взагалі жодним чином не обґрунтована, а розмір такої суми не може свідчити про розумність та необхідність таких витрат.
У цьому контексті колегія суддів також враховує, що відзив на позовну заяву, як процесуальний документ не відноситься до обов`язкових, тобто тих без яких не можливий розгляд справи.
Іншими словами, категорія справи та обізнаність представника у такій, а також судовій практиці з цього приводу, що презюмується, дає підстави для висновку про те, що визначений адвокатом та погоджений із відповідачем розмір витрат на правову допомогу у сумі 260 000, 00 грн. на представництво інтересів останнього лише у суді першої інстанції є необгрнутованим хоча б з погляду зазначених вище обставин.
Разом з цим, враховуючи характер спірних правовідносин, ціну позову, тривалість розгляду даної справи та результат такого розгляду, колегії суддів вважає, що вартість послуг адвоката та необхідність потраченого часу для таких є такими, що не у повній мірі відповідають стягнутій судом сумі витрат на правову допомогу на користь відповідача, відтак знаходить частково підставними доводи апеляційної скарги про необхідність збільшення стягнутого судом розміру судових витрат на правову допомогу.
Так, колегія суддів вважає, що враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, тривалості розгляду справи, необхідності в принципі звернення до адвоката для здійснення ним представництва та захисту прав відповідача, достатньою сумою витрат на правову допомогу, яку необхідно стягнути на користь відповідача ОСОБА_1 буде 30 000,00 грн., що свідчить про часткову підставність апеляційної скарги та необхідність зміни оскаржуваного рішення.
В свою чергу, у жодній із постанов касаційної інстанції, які надані представником відповідача у якості прикладів стягнення сум на правову допомогу, судами не стягнуто таких сум про які просить представник Скирда В.Є., як вартість години роботи адвоката є нижчою ніж таку декларує представник у даній справі.
Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги знайшли свою часткову підставність, тому оскаржуване додаткове рішення необхідно змінити, збільшивши суму витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк УБТ” на користь ОСОБА_1 , з 15000,00 грн до 30000,00 грн., із залишенням без змін судового рішення в іншій частині.
Часткове задоволення апеляційної скарги не є підставою для перерозподілу судових витрат у справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скирди Владислава Євгеновича - задовольнити частково.
Додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 рокузмінити, збільшити суму витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк УБТ” на користь ОСОБА_1 , з 15000,00 грн до 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.
У решті додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 квітня 2026 року.

Головуючий:  А.В. Ніткевич 

Судді:  С.М. Бойко

С.М. Копняк