ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
10 березня 2026 року
м. Харків
справа № 636/7363/23
провадження № 22-ц/818/600/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участі секретаря – Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 червня 2025 року, постановлене суддею Гніздиловим Ю.М.
в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 6/3254161 від 19 жовтня 2020 року у розмірі 354720,92 грн. та судові витрати.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 292020 грн. 73 грн. та суму судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 4379,50коп. та 411,62 грн витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розподілити судові витрати. Зазначає, що позивачем не надано детальних розшифровок розрахунку по кожному окремому платежу. Позивачем не було дотримано вимоги про обов`язкове досудове врегулювання спору.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 6/32544161 від 19 жовтня 2020 року у сумі 292020,73 грн., з яких: 182086,38 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 66774,81 грн. заборгованість по процентам. Позивачем не доведено правомірність нарахування суми комісії, в зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача комісії є безпідставними, та у стягненні з відповідача комісії слід відмовити.
Такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.10.2020року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , укладений кредитний договір № 6/3254161. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 300001,00 грн. (триста тисяч одна гривень 00коп.) строком на 72 місяці(в) – з 19.10.2020 року до 18.10.2026 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту до договору, що є його невід`ємною частиною, як день повернення кредиту. 
Відповідно до п.1.2 кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби. 
Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3. статті 1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11.00% річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1.10% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору.
29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/3254161від 19.10.2020року. 
Відповідно до п. 2.1. Договору № 4-2023 від 29.08.2023р., у відповідності до умов договору первісний кредитор передає новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з правом вимоги до нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог. 
Із відповідно до додатку №1 до якого від 15.09.2023 року у вигляді реєстру права вимоги права щодо вимоги до відповідача надійшли до позивача (а.с.32), зокрема кредитний договір щодо відповідача був переданий за №241 на суму, яка зазначена у позовній заяві як ціна позову.
15.09.2023 року до ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №6/3254161. 
На виконання умов договору відступлення прав вимоги ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність перерахувати кошти в сумі 354720,92грн. що відповідає розміру поточних зобов`язань за договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє новий кредитор окремим повідомленням
Станом на 27.12.2023 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за договором № 6/3254161 від 19.10.2020року у розмірі – 354 720 (триста п`ятдесят чотири тисячі сімсот двадцять) грн. 92 коп., яка складається:- рахунок строкової заборгованості: 182 086 (сто вісімдесят дві тисячі вісімдесят шість) грн. 38 коп.;- рахунок простроченої заборгованості: 66 774 (шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят чотири ) грн. 81 коп.;- - коп.;- - рахунок нарахованих відсотків: 2 051 (дві тисячі п`ятдесят одна) грн. 88 коп. рахунок прострочених відсотків: 41 107 (сорок одна тисяча сто сім) грн. 66 рахунок комісії: 3 300 (три тисячі триста) грн. 01 коп.; рахунок простроченої комісії: 59 400(п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста) грн. 18 коп.
Відповідно до частин 1 і 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Взяті на себе зобов`язання за договором від 19.10.2020 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, однак в порушення зазначених умов договору зобов`язання за договором належним чином не виконав.
Позивачем в підтвердження боргу ОСОБА_1 надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника, яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції, в тому числі і факт перерахування кредитних коштів відповідачу.
15.09.2023 року до ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №6/3254161. Зазначено реквізити для погашення заборгованості.
На виконання умов договору відступлення прав вимоги ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність перерахувати кошти в сумі 354720,92грн. що відповідає розміру зобов`язань за договором. 
Колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Даних на спростування розміру заборгованості матеріали справи не містять.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Банком недотримано процедури досудового врегулювання.
Як убачається зі змісту договору кредит відповідачу надається строком до 18.10.2026 року, з позовом ТОВ «Глобал Спліт» звернулось 28.12.2023 року, тобто до закінчення строку кредитування.
В змісті договору не врегульовано дострокове повернення кредиту.
Згідно ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
15.09.2023 року до ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало новим кредитором за кредитним договором №6/3254161. 
Також позивачем повідомлєно ОСОБА_1 про необхідність перераховувати кошти в сумі 354720.92 грн., що відповідає розміру поточних зобов?язань за Кредитним договором зі сплати залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту), нарахованих процентів за користування кредитом та комісії, на користь Нового кредитора за нижче вказаними реквізитами. 
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином ТОВ «Глобал Спліт» дотримано вимог Закону України «Про споживче кредитування» та направлено досудову вимогу у вигляді повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором.
Апелянтом не спростовано направлення та отримання такого повідомлення. Незгода апелянта із формою досудової вимоги не свідчить про недотримання встановленої законом процедури та не є підставою для відмови у позові.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.
Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:    О.В. Маміна
Судді:     Н.П. Пилипчук
О.Ю. Тичкова