ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.03.2026 Справа № 914/48/26 
За позовом: Керівника Дубенської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області,
до відповідача: Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця", м. Львів,
про стягнення 44'488,73 грн шкоди.
Суддя Б. Яворський,
при секретарі О. Муравець.
За участю представників:
прокурор: М. Місінська,
від позивача 1: В Лисий,
від позивача 2: не з`явився,
від відповідача: О. Яковчук.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему Електронний суд 31.12.2025 надійшла позовна заява Керівника Дубенської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" про стягнення 44'488,73 грн шкоди.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.01.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено строк для реалізації сторонами процесуальних прав. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана учасникам провадження, докази про що знаходяться в матеріалах справи. Подальший хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань. Ухвалою від 17.02.2026 судове засідання призначено на 09.03.2026.
21.01.2026 відповідач подав відзив на позов.
26.01.2026 прокурор подав відповідь на відзив.
02.02.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.
Прокурор у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив; зазначив, що розгляд справи можна здійснювати без участі представника позивача 2, адже позиція такого зрозуміла.
Представник позивача 1 у судове засідання з`явився, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задоволити; щодо розгляд справи за відсутності позивача 2 не заперечив.
Представник відповідача у судове засідання 09.03.2026 з`явився, позовні вимоги заперечив.
Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Таким чином, оскільки позивача 2 було повідомлено про дату, час і місце судового засідання, позиція позивача 2 чітко відображена у документах по суті справи, суд розглянув справи за його відсутності. 
У судовому засіданні 09.03.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Аргументи прокурора.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження за №12022181040000162 від 17.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України за фактом незаконної порубки 12 дерев породи клен у кварталі 136, виділі 360 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Верба - Здолбунів, перегін Озеряни - Здолбунів по прив`язці ліва сторона колії 131 км 7 пікет загальним об`ємом деревини 2,024 куб.м.; відповідач як постійний лісокористувач порушив вимоги лісового законодавства, допустивши протиправну бездіяльність, а саме не забезпечив охорону і збереження лісових насаджень та допустив незаконну рубку дерев у захисній смузі, а тому повинен нести відповідальність; 08.04.2025 спеціалістом Державної екологічної інспекції Поліського округу проведено огляд кварталу 136, виділ 360 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Верба - Здолбунів, перегін Озеряни - Здолбунів по прив`язці ліва сторона колії 131 км 7 пікет Бродівської виробничої дільниці регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та виявлено факт незаконної рубки 12 дерев породи клен, з них діаметрами в корі біля шийки кореня 16 см - 1 шт., 22 см - 1 шт., 23 см - 4 шт., 24 см - 2 шт., 25 см - 1 шт., 28 см - 1 шт., 32 см - 1 шт., 34 см - 1 шт. За результатами виявленої незаконно зрубаної деревини органом державного контролю здійснено нарахування розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної рубки, яка з урахуванням Порядку індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу становить 44 488,73 грн. Крім того, розрахунок шкоди, спричиненої навколишньому природному середовищу в результаті незаконної порубки дерев, підтверджено висновкам судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022181040000162 від 17.05.2022. На даний час досудове розслідування триває, жодній особі про підозру не повідомлено; шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу, залишається невідшкодованою. Кримінальне провадження №12022186040000076 від 17.02.2022 стосується таємного викрадення деревини породи клен, яка вже була зрубана невідомими особами на момент її викрадення ОСОБА_1 , а тому це не впливає на факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо забезпечення охорони та збереження лісових насаджень.
Аргументи позивача 2
Варковицька сільська рада Дубенського району Рівненської області підтримала позовні вимоги прокуратури. Додатково зазначила, що незаконна порубка лісу в межах земельних ділянок, які передані в постійне користування відповідачеві, та невідшкодування завданих збитків внаслідок такої порубки завдає істотної шкоди місцевому бюджету.
Аргументи відповідача.
Заперечуючи позовні вимоги, АТ «Українська залізниця» зазначила, що 17.02.2022 працівниками дистанції складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства за №17, який разом із заявою №ПЧЛ-1/160 від 18.02.2022 направлено до СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області. 21.02.2022 начальником дистанції виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» ОСОБА_2 повідомлено СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області про те, що невідомі особи у кварталі 136, виділі 360 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Верба - Здолбунів, перегін Озеряни - Здолбунів по прив`язці ліва сторона колії 131 км 7 пікет здійснили незаконну порубку 12 дерев породи клен загальним об`ємом деревини 2,024 куб.м. Дубенським міськрайонним судом Рівненської області винесено вирок у справі №559/1078/22 відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання. Вказане не може бути підставою для відшкодування заподіяної шкоди НПС за рахунок відповідача. 
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.07.2025 за ПАТ «Українська залізниця» на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ№9273394 від 15.07.2009 проведено державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 124,3523 га, розташованою на території Озерянської сільської ради (на даний час Варковицькоїтсільської ради) Дубенського району Рівненської області.
17.02.2022 до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_3 про те, що невідомі особи поблизу залізничної колії здійснили незаконну поробку дерев породи клен.
Факт вчинення незаконної рубки лісонасаджень підтверджується заявою ВСП «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» від №ПЧЛ-1/160 від 18.02.2022 з актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства №17 від 17.02.2022.
У провадженні Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження за №12022181040000162 від 17.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України за фактом незаконної порубки 12 дерев породи клен у кварталі 136, виділі 360 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Верба - Здолбунів, перегін Озеряни - Здолбунів по прив`язці ліва сторона колії 131 км 7 пікет загальним об`ємом деревини 2,024 куб.м., що перебуває у постійному користуванні АТ «Українська залізниця».
08.04.2025 спеціалістами Державної екологічної інспекції Поліського округу проведено огляд кварталу 136, виділ 360 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Верба - Здолбунів, перегін Озеряни - Здолбунів по прив`язці ліва сторона колії 131 км 7 пікет Бродівської виробничої дільниці регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та виявлено факт незаконної рубки 12 дерев породи клен, з них діаметрами в корі біля шийки кореня 16 см – 1 шт., 22 см – 1 шт., 23 см – 4 шт., 24 см – 2 шт., 25 см – 1 шт., 28 см – 1 шт., 32 см – 1 шт., 34 см – 1 шт. За результатами виявленої незаконно зрубаної деревини органом державного контролю здійснено нарахування розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної рубки, яка з урахуванням Порядку індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу становить 44 488,73 грн.
Крім того, розрахунок шкоди, спричиненої навколишньому природному середовищу в результаті незаконної порубки дерев, підтверджено висновкам судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022181040000162 від 17.05.2022. 
За результатами досудового розслідування кримінального провадження №12022186040000076, 17.05.2022 обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України було скеровано до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області. Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.05.2022 (справа № 559/1078/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт, деревину породи клен, 0,5 кубометра та 1,3 кубометра, повернуто AT «Укрзалізниця». Зокрема у вироку суду зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) деревину породи «клен», 0,5 кубометра та 1,3 кубометра, що повернуто представнику власника - АТ «Укрзлізниці».
Особи, які вчинили незаконну порубку не встановлені.
Прокурор стверджує, що згідно п.2 постанови КМУ №733 від 16.05.2007 «Про затвердження порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок» дані захисні насадження відносяться до третьої категорії - захисні ліси. Факт наявності чи відсутності вироку у кримінальному провадженні щодо притягнення осіб за незаконну рубку лісу не є визначальним для покладення на лісокористувача цивільно-правової відповідальності згідно ст.1166 ЦК України. АТ «Укрзалізниця», як постійний лісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустило самовільну порубку на підпорядкованій їй території, не забезпечило збереження не призначених для порубки дерев, не здійснило комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не запобігло порушенню законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів і не вжило відповідних заходів щодо їх усунення.
ОЦІНКА СУДУ.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування.
Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом учасникам справи була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Звертаючись з цим позовом до суду, прокурор визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Державну екологічну інспекцію Поліського округу та Варковицьку сільську раду Дубенського району Рівненської області та зазначив, що прокуратурою листом № 51/1-1341вих-25 та № 51/1-1340вих-25 від 16.07.2025 було поінформовано екологічну інспекцію та сільську раду про порушення вимог законодавства та роз`яснено підстави, які надають прокурору право на звернення до суду, а також надано можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави і висловлено прохання про інформування щодо вжиття заходів по захисту інтересів держави. Державна екологічна інспекція Поліського округу листом №4206/11-05 від 22.07.2025 інформувала прокуратуру, що інспекцією претензії на відшкодування завданої шкоди не виставлялось.
21.07.2025 сільська рада листом №523/02-26 повідомила прокуратуру, що рада не зверталась до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої незаконною виробкою лісу.
Вказані обставини свідчать про неналежне здійснення органом державної влади своїх зобов`язань щодо реалізації функції захисту порушених інтересів держави протягом розумного строку, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, і, як наслідок, наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва.
Прокурор зазначив, що в зв`язку з цим звертається до суду з позовом на захист інтересів держави, які полягають у здійсненні представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
29.12.2025 прокуратура повідомила інспекцію та раду про застосування заходів представницького характеру та подачу позову про відшкодування шкоди, завданої незаконною вирубкою дерев.
Щодо правових підстав для представництва інтересів держави, наведених в позовній заяві, зазначено, що Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 у справі № 93/129/18 виклав правову позицію з приводу представництва прокуратурою інтересів держави в особі суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до абзаців 1 - 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Одночасно, згідно з положеннями частин 3-5 с. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Таким чином, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, з відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Як вже зазначалося, своє звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі міської ради прокурор обґрунтовував невжиттям позивачем заходів, спрямованих на звернення з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, чим суттєво порушуються інтереси держави.
Отже, прокурор правомірно оцінив такі дії позивача як бездіяльність і самостійно звернувся з позовом до суду для захисту інтересів держави. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.09.2020 (справа №923/359/19), від 09.09.2020 (справа №908/1662/18), від 14.09.2020 (справа №925/285/19).
Згідно ст.1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Захисні насадження лінійного типу належать до лісового фонду України (ст.4 ЛК України).
Відповідно до статті 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (стаття 17 Лісового кодексу України).
Згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №9273394 від 15.07.2009 АТ «Українська залізниця» було надано у постійне користування земельну ділянку площею 124,3523 га, розташовану на території Озерянської сільської ради (на даний час Варковицької сільської ради) Дубенського району Рівненської області.
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 200 від 25.06.2014, статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього права постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1. Серед інших, у вказаному додатку зазначено Державне територіально-галузеве об`єднання «Львівська залізниця».
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця».
На підставі постанови КМУ №938 від 31.10.2018 змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Українська залізниця». Таким чином, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків ДТГО «Львівська залізниця».
Відповідно до Положення про регіональну філію «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» Філія є відокремленим підрозділом акціонерного товариства «Українська залізниця», який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Предметом діяльності філії є діяльність із виробничого екологічного контролю, моніторингу навколишнього природного середовища, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення (ремонт) захисних лісонасаджень (пп. 50 п. 3.2. розділу ІІІ Положення). У регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» створений та діє виробничий структурний підрозділ Львівська дистанція захисних лісонасаджень. Згідно Положення про виробничий структурний підрозділ «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» основними завданнями є догляд за усіма видами захисних лісонасаджень у смузі відведення залізниці, здійснення рубок, пов`язаних з веденням лісового господарства та проведення інших заходів для забезпечення виконання ними захисних функцій; здійснення заходів для забезпечення охорони й захисту лісу, а саме: проведення оглядів насаджень для виявлення шкідників та хвороб, виявлення самовільних рубок, інших пошкоджень лісу в порядку, передбаченому чинними нормативними документами (п.п. 12.1, 12.6 Положення). Відтак, АТ «Укрзалізниця» є постійним лісокористувачем захисних лісонасаджень.
Статтею 19 Лісового кодексу України визначено права та обов`язки постійних лісокористувачів. Так, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення (ч.2 наведеної статті).
Положеннями ст. 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Стаття 39 Лісового кодексу України розподіляє ліси за екологічним і соціально-економічним значенням та встановлює категорії лісів. Організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України №733 від 16.05.2007 затверджено «Порядок поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок». Так, ліси залежно від основних виконуваних ними функцій поділяються, зокрема, на захисні ліси. До категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема це лісові ділянки (смуги лісів), розташовані у смугах відведення каналів, залізниць та автомобільних доріг (пп.2 п.7).
Положення ст.96 Лісового кодексу України визначають завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів, зокрема, запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.
У постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16 зазначено, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.
Крім того, у постанові від 13.05.2020 у справі № 9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з вимог ч.2 ст. 19, ст.ст. 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17 та 19.09.2018 у справі №925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього - природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому законом порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до частини 1 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Частиною 2 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено перелік порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за які може наступати відповідальність.
Згідно з частиною 3 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (частина 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).
Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» також передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Особи, яким завдано такої шкоди, мають право на відшкодування неодержаних прибутків за час, необхідний для відновлення здоров`я, якості навколишнього природного середовища, відтворення природних ресурсів до стану, придатного для використання за цільовим призначенням.
Згідно зі статтею 70 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України.
Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень (п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України).
За приписами статей 63, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Згідно зі статтею 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства суд зазначає, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.
Як уже відзначалося, незаконна порубка дерев відбулася у кварталі 136, виділі 360 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці по напрямку Верба - Здолбунів, перегін Озеряни - Здолбунів по прив`язці ліва сторона колії 131 км 7 пікет, що перебуває на праві постійного користування відповідача.
З огляду на викладене Державна екологічна інспекція Поліського округу є органом, що здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог екологічного законодавства, а Варковицька сільська рада Дубенського району Рівненської області є органом до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища на користь якого мають стягуватися збитки, внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів. Отже, інспекція та рада у даному випадку є належними позивачами у справі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причиновий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно з ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).
Відповідач, як постійний лісокористувач, не надав суду доказів на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, які б свідчили про вчинення ним дій на підвідомчій йому території земель лісового фонду, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок, а також про відсутність його вини, а відтак, допустив протиправну бездіяльність, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування 12 дерев. Між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, відсутності вини відповідача у протиправній бездіяльності суду не доведено.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції проведено розрахунок розміру шкоди розрахунком шкоди, заподіяної лісу незаконною рубкою дерев встановлено, що загальний розмір шкоди становить 44'488,73 грн. Крім того, розрахунок шкоди, спричиненої навколишньому природному середовищу в результаті незаконної порубки дерев, підтверджено висновкам судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022181040000162 від 17.05.2022. 
Станом на дату ухвалення рішення, особу, яка безпосередньо вчинила незаконну рубку дерев, у межах кримінального провадження не встановлено, а вирок, на який покликається відповідач, стосується особи винної у крадіжці вже зрубаної деревини.
Заперечення відповідача щодо відсутності вини у завданні шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев спростовуються наведеними висновками суду.
З огляду на викладене, відповідач допустив протиправну поведінку, що призвела до незаконного вирубування дерев, а відтак, відповідач, на виконання вимог чинного законодавства повинен бути притягнутий до відповідальності за правопорушення, тобто має відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок допущення ним незаконного вирубування дерев. У зв`язку з цим обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 44'488,73 грн. шкоди.
При цьому, згідно із п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України суми шкоди підлягають стягненню із врахуванням наступного розподілу: 50 відсотків - до спеціального фонду місцевого бюджету сільської ради, на території якого вчинено правопорушення; 20 відсотків - до спеціального фонду обласного бюджету та 30 відсотків - до спеціального фонду Державного бюджету України.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Сплата прокуратурою судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №2764 від 24.12.2025 на суму 2422,40 грн.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» (79007, м.Львів, вул. Гоголя, 1; ідентифікаційний код 40991718) на користь Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області (35612, Рівненська область, Дубенський район, с. Варковичі, вул. Шевченка, 15; ідентифікаційний код 38012494) шкоду в сумі 44488,73 грн, завдану навколишньому природному середовищу, яку перерахувати до спеціального фонду місцевого бюджету Варковицької сільської ради на р/р UA148999980333189331000017497, ЄДРПОУ 38012494, в ГУК у Рівненській області, код, код отримувача (платежу) – 899998, призначення платежу – 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», з подальшим перерозподілом до бюджетів відповідних рівнів.
3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1; ідентифікаційний код 40991718) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) 2422,40 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 17.03.2026.

Суддя Яворський Б.І.