Справа № 450/6107/25  Провадження № 2/450/910/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Микитів М.С. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в: 
Представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2031784200_CARD, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» 16.07.2020 року, у розмірі 12676,50 грн, що складається з 6922 грн заборгованості по тілу кредиту, 5754,50 грн заборгованості по відсоткам.
Мотивував позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 16.07.2020 року звернулася до АТ «ОТП Банк» та уклала кредитний договір № 2031784200_CARD, отримавши грошові кошти на споживчі потреби в сумі 8988,90 грн. Вказав, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 12676,50 грн. Зазначив, що 20.06.2025 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20/06/25, відповідно до якого, а також згідно з реєстром боржників №2 від 20.06.2025 року, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2031784200_CARD від 16.07.2020 року. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити. 
Ухвалою від 10.02.2026 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом скерування поштової кореспонденції.
У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог статті 178 ЦПК України, без поважних причин.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
Відповідно до статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
В силу статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У відповідності до статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що 16.07.2020 року ОСОБА_1 уклала із АТ «ОТП Банк» кредитний договір № 2031784200_CARD шляхом підписання такого, додатку №1 до нього, паспорту споживчого кредиту, додатку №1 до нього, анкети заяви на отримання кредиту особистим підписом, внаслідок чого отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 8988,90 грн строком на 24 місяці зі сплатою 0,01% фіксованої процентної ставки відсотків річних.
Встановлено, що АТ «ОТП Банк» надало відповідачу кредит в загальній сумі 8988,90 грн.
У відповідності розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором АТ «ОТП Банк», заборгованість відповідача за кредитним договором № 2031784200_CARD від 16.07.2020 року станом на 04.06.2025 року становить 12676,50 грн, що складається з 6922 грн заборгованості по тілу кредиту, 5754,50 грн заборгованості по відсоткам.
20.06.2025 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20/06/25, відповідно до умов якого, первісний кредитор АТ «ОТП Банк» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.
З реєстру боржників №2 від 20.06.2025 року до договору факторингу № 20/06/25 від 20.06.2025 року вбачається, що АТ «ОТП Банк» відступило на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2031784200_CARD від 16.07.2020 року в розмірі 12676,50 грн, що складається з 6922 грн заборгованості по тілу кредиту, 5754,50 грн заборгованості по відсоткам.
Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.
За статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Зі змісту частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.
За статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором позики визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Водночас, суд не може погодитись із наведеною позивачем сумою заборгованості відповідача за кредитним договором з огляду на наступне.
У відповідності до кредитного договору № 2031784200_CARD від 16.07.2020 року, сторони погодили, що кредит надається строком на 24 місяці.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Оскільки строк кредитування за вказаним вище кредитним договором завершився 16.07.2022 року, у первісного кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, а тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 16.07.2022 року, є необґрунтованими, з огляду на що такі не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідачу надано кредит на споживчі потреби у розмірі 8988,90 грн строком на 24 місяці зі сплатою 0,01% фіксованої процентної ставки відсотків річних. Відтак, сума відсотків річних, нарахованих за користуванням кредиту складає 1,80 грн за рік (8988,90 грн * 0.01%).
З огляду на викладене вище, у  ОСОБА_1 станом на 16.07.2022 року виникла заборгованість перед АТ «ОТП Банк» у розмірі 8990,70 грн, що складається з 8988,90 грн заборгованості за тілом кредиту, 1,80 грн заборгованості за відсотками.
Водночас, враховуючи встановлену судом суму заборгованості у розмірі 8990,70 грн, яка підлягала сплаті ОСОБА_1 , слід дійти висновку про виконання останньою свого зобов`язання перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № 2031784200_CARD від 16.07.2020 року в повному обсязі, у зв`язку зі сплатою грошових коштів за таким у загальному розмірі 16240,71 грн.
Таким чином, судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість за кредитним договором № 2031784200_CARD від 16.07.2020 року як перед первісним кредитором, так і перед позивачем.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.
Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279 ЦПК України, статтями 3, 13, 16, 509, 512-514, 517, 526, 527, 530, 599, 610-612, 614, 639, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, статтями 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», суд,-
у х в а л и в:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           Мусієвський В.Є.