Справа № 420/1314/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії за період за грудень 2011 р., у зв`язку з порушенням строків її виплати.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату в розмірі 19387,76 грн., нарахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області компенсації втрати частини недоотриманої пенсії за період за грудень 2011р., у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії, за весь час затримки її виплати з 01 грудня 2011 року по день фактичної виплати 16.12.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Одеським окружним адміністративним судом 17 липня 2020 року прийнято рішення у справі №420/3839/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року. На виконання цього рішення суду, Управління 05.11.2020 року та 14.01.2021 року здійснило нарахування недоотриманої до належного розміру пенсії за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2015 року в сумі 408,00 грн та 263651,61 грн, а загалом - 264059,61 грн, та виплату нарахованої недоотриманої пенсії в цій сумі здійснило 18 жовтня 2024 року. Позивач 22 жовтня 2024 року звернувся до відповідача з заявою, в якій вказав, що при проведенні підрахунку в розрахунку від 14.01.2021 р. на суму 263651,61грн., Відповідачем допущена арифметична помилка на суму 5629,43 грн. і запропонував нарахувати її. Управління листом від 04.12.2024р. № 32232-28497/Д-02/8-1500/24 підтвердило нарахування боргу недоотриманої суми пенсії за грудень 2011 року в сумі 5629,43 грн. Управління недоотриману суму пенсії за грудень 2011 року в розмірі 5629,43грн перерахувало на рахунок Позивача 16 грудня 2024 року, що підтверджується копією виписки з Ощадбанку. Отже, виплату нарахованої недоотриманої пенсії за грудень 2011 року в розмірі 5629,43 грн. Управління здійснило 16 грудня 2024 року, тобто з порушенням строків виплати недоотриманої суми пенсії за цей період. Факт нарахування в грудні 2024р. на підставі рішення суду недоплаченої суми пенсії у розрахунку на доплату за пенсійною справою 1504007616 від 04.12.2024р., свідчить про те, що ця сума є нарахованою, хоч попередньо не нараховувалась при поточній щомісячній виплаті пенсії протягом всього періоду з 01 грудня 2011 року по 31 грудня 2024 року.
Позивач вважає таку бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальний захист.
Ухвалою від 20.01.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
31.01.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, зокрема, що згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру : пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а Позивач звертається про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовної заяви.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за Законом № 2262-ХІІ та перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі №420/3839/20, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 .
Вказаним рішенням, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385) здійснити, за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2015 року, перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження її максимального розміру, з урахуванням: грошового забезпечення, визначеного рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року по справі № 420/1640/19, відповідно до вимог ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, виходячи з окладу за військовим званням -135 гривень, посадового окладу - 1450 гривень, процентної надбавки за вислугу років - (35%) 554,75 гривень, надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) - 1069,88 гривень, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 217,50 гривень, премії за підсумками роботи (1679,3%) - 24350,0 гривень та з урахуванням: збільшення розміру пенсії, як інваліду війни II групи на 25 відсотків, визначеного постановою Кабінету Міністрів України №1381 від 28 грудня 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення»; підвищення, що передбачено ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 40 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України Про Державний бюджет України у відповідному місяці за цей період; цільової грошової допомоги на прожиття, встановленої Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» та здійснити виплату пенсії без обмеження її максимального розміру, за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2015 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 05.11.2020 року та 14.01.2021 року здійснило нарахування недоотриманої пенсії за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2015 року в сумі 408,00 грн та 263651,61 грн відповідно, а загалом - 264059,61 грн. 
22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою, в якій вказав, що в розрахунку від 14.01.2021 р. на суму 263651,61 грн Управлінням допущена арифметична помилка на суму 5.29,43грн. і запропонував нарахувати її (а.с. 15-16). 
Управління листом від 04.12.2024 року № 32232-28497/Д-02/8-1500/24 підтвердило нарахування боргу недоотриманої суми пенсії за грудень 2011 року в сумі 5629,43 грн. (а.с.17).
16 грудня 2024 року Управління перерахувало на рахунок ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за грудень 2011 року в розмірі 5629,43грн, що підтверджується копією виписки з Ощадбанку .(а.с.19)
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 цього Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, у т.ч. пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).
З метою реалізації Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №159 від 21.02.2001р., якою затверджено “Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати” (далі - Порядок № 159).
Згідно п.2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
У силу вимог пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
При цьому, за правилами статей 3-5 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає.
Згідно з пунктом 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не 
включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. 
Пунктом 5 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 
Таким чином, суд зазначає, що оскільки компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, то право на компенсацію особа набуває саме в момент отримання доходу.
З аналізу норм Закону №2050-III та Порядку №159 випливає, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Відповідно до п.7 Порядку № 159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: зокрема, коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
У постановах від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18, від 23 грудня 2020 року у справі №640/7975/15-а, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20 виходив з того, що право особи на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати виникає з моменту фактичного порушення строку виплати доходу. Тобто така компенсація підлягає нарахуванню за весь період невиплати відповідного доходу.
Аналогічний підхід Верховний Суд застосував у постанові від 24 січня 2025 року у справі № 380/1607/24, зазначивши, що право на компенсацію втрати частини доходу в особи пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Компенсація, передбачена Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” і Порядком №159, виплачується саме у разі порушення строків виплати доходу, а не у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі судового рішення, несвоєчасного виконання рішення суду тощо.
У постанові від 04.09.2025 року у справі № 420/16557/24 Верховний Суд зазначив, що відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку № 159, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нараховується за весь період невиплати доходу, включно з днем фактичної виплати.
З огляду на викладене, Верховний Суд констатував (у справі № 420/16557/24), що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2011 року (моменту порушення строку виплати індексації грошового забезпечення, що встановлено судовим рішенням у справі №420/10392/23) по 27 квітня 2024 року (дата фактичної виплати заборгованості на виконання рішення суду у справі №420/10392/23).
Як встановлено судом у даній справі, на виконання рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 05.11.2020 року та 14.01.2021 року здійснило нарахування недоотриманої пенсії за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2015 року в сумі 408,00 грн та 263651,61 грн, а загалом - 264059,61 грн. 
16 грудня 2024 року Управління додатково перерахувало на рахунок ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за грудень 2011 року в розмірі 5629,43 грн. 
Отже, позивачу було несвоєчасно виплачено суму пенсії за грудень 2011 року, фактична виплата якої відбулася 16.12.2024 року.
За таких обставин, враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за весь період невиплати доходу, включно з днем фактичної виплати.
Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком такої компенсації, враховуючи, що величина приросту індексу споживчих цін за період з січня 2012 року по листопад 2024 року включно становить 3,444. Тому сума належної позивачу компенсації становить: 5629,43 грн * 3,444 = 19387,76 грн.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають повному задоволенню.
Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії за період - грудень 2011 року, у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини недоотриманої пенсії за період грудень 2011р. у розмірі 5629,43 грн, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за весь час затримки з грудня 2011 року по день фактичної виплати 16.12.2024 року, в розмірі 19387,76 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк тридцять днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Андрухів