ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026року
м. Київ

справа № 1309/9120/12
провадження № 61-16246св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,
Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції в особі начальника Бабини Юлії Василівни, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у
м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельник Юрій Романович, ОСОБА_2 (боржник), Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, 

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року у складі судді Бориславського Ю. Л. та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року у складі колегії суддів:
Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і підстав скарги
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

визнати дії/бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
Мельника Ю. Р. (інших посадових осіб) у виконанні доленосного рішення суду у справі № 1309/9120/12 щодо забезпечення відновлення порушених прав стягувача про контакт з дитиною, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, - неправомірними; а з огляду на тривале і повне ігнорування постанови, що 08 березня 2023 року виніс Верховний Суд у справі №1309/9120/12 (провадження №61-4339св22), а також постанови, що 19 вересня 2024 року виніс Львівський апеляційний суд у справі №1309/9120/12 (провадження №22-ц/811/674/24), - такими, що можуть умисно приховати недоліки в своїй роботі та реальну потребу цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків;

скасувати вимогу державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Ю. Р. від 15 жовтня 2024/В-12 № 88528 щодо виконання доленосного рішення суду у справі №1309/9120/12 в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, як таку, що не відповідає своєчасному і повному вжиттю дієвих заходів щодо забезпечення відновлення порушених прав стягувача про контакт з дитиною, згідно постанови, що 08 березня 2023 року виніс Верховний Суд у справі №1309/9120/12 (провадження №61-4339св22), а також постанови, що 19 вересня 2024 року виніс Львівський апеляційний суд у справі №1309/9120/12 (провадження №22-ц/811/674/24);

зобов`язати державного виконавця Мельника Ю. Р. (іншу посадову особу) усунути вказані порушення шляхом якнайшвидшого виконання рішення суду в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 із забезпеченням прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження та із наданням пріоритету найкращим інтересам неповнолітньої дитини, яка, вочевидь, проявляє ознаки відчуження одного з батьків потребу цільової підтримки дитини; 

визнати бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі начальника управління Бабини Ю. В. (іншої посадової особи) щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі
№ 1309/9120/12 та в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо долучення до вжиття належних заходів з розробки комплексної стратегії примусового виконання та ігнорування постанови, що 08 березня 2023 року виніс Верховний Суд у справі № 1309/9120/12 (провадження № 61-4339св22), а також постанови, що 19 вересня 2024 року виніс Львівський апеляційний суд у справі № 1309/9120/12 (провадження № 22-ц/811/674/24); 

зобов`язати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції
(м. Львів) в особі начальника управління Бабини Ю. В. (інших посадових осіб) негайно вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні доленосного та значущого рішення у справі № 1309/9120/12, з чим, з метою виправлення недоліків в роботі державних виконавців (інших посадових осіб) щодо реальної потреби цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків та потребує цільової підтримки, - утворити виконавчу групу в порядку статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»; 

в повноті дослідити інші фактори 10-річного примусового виконання доленосного та значущого рішення у справі № 1309/9120/12, з чим здійснити оцінку в дотримання найкращих інтересів дитини, яка, «вочевидь, проявляє ознаки відчуження одного з батьків та потребує цільової підтримки».

Скаргу мотивував тим, що 20 лютого 2013 року Залізничний районний суд м. Львова ухвалив рішення у справі № 1309/9120/12, яким задовольнив його позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та зобов`язав ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною - донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його участь у вихованні дитини на підставі графіку згідно з витягом з протоколу № 17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної державної адміністрації Львівської міської ради від 13 вересня 2012 року, а саме: щотижнево з 18 години 00 хвилин п`ятниці до 21 години 00 хвилин суботи за місцем проживання батька (квартира АДРЕСА_1 ); щотижнево з 18 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин середи спільна прогулянка, 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком.

Вказане судове рішення знаходилося на виконанні у різних відділах державної виконавчої служби м. Львова. 

У постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі
№ 1309/9120/12 касаційний суд зобов`язав Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вжити заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі
№ 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, однак рекомендації Верховного Суду не виконані.

Також наявні інші судові рішення, якими визнано неправомірними бездіяльність органів державної виконавчої служби при виконанні судового рішення в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. 

Вказував, що уп`ятницю 25 жовтня 2024 року державним виконавцем не вжито заходів примусового виконання судового рішення у справі №1309/9120/12 в межах виконавчого провадження№ НОМЕР_1. 

Протягом десяти років державні виконавці заходи примусового виконання рішення суду у справі №1309/9120/12 щодо відновлення порушених прав батька про участь у вихованні та спілкуванні з донькою зводять лише до «повідомлень про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із заявником».

Водночас Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції в особі керівництва не виконує свої обов`язки, визначені Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим наказом Мін`юсту 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованим у Мін`юсті України 23 червня 2011 року за № 759/19497, заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком у межах виконавчого провадження № 70201785не вживало.

На підставі наведеного просив скаргу задовольнити.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
17 липня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу, залишену без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
Мельника Ю. Р. щодо забезпечення відновлення порушених прав стягувача та виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 про контакт батька з дитиною, в межах виконавчого провадження
№ НОМЕР_1 в частині участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною в п`ятницю 25 жовтня 2024 року.

Зобов`язав державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Ю. Р. (іншу посадову особу) усунути вказані порушення шляхом якнайшвидшого виконання рішення суду в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 із забезпеченням прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження та із наданням пріоритету найкращим інтересам неповнолітньої дитини.

У решті вимог скарги відмовив.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що вимоги заявника в частині визнання дій/бездіяльності державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника Ю. Р. неправомірними та зобов`язання усунути відповідні порушення шляхом якнайшвидшого виконання рішення суду в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 із забезпеченням прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження та із наданням пріоритету найкращим інтересам неповнолітньої дитини підлягають до задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що державний виконавець вчинив необхідні у відповідний час дії чи увесь можливий спектр заходів із виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 про контакт батька з дитиною.
Що стосується інших вимог, заявлених у скарзі, суди зазначили, що вони не підлягають задоволенню, оскільки:
за наявності судових рішень про визнання неправомірною бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №1309/9120/12 про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою та зобов`язання Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі №1309/9120/12 про контакт дитини з батьком, ухвалення повторних рішень з цього приводу не потребується;
на виконання постанови Верховного Суду від 08 березня 2023 року (провадження №61-4339св22) начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розроблено Комплексну стратегію примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12, затверджену 27 грудня 2024 року заступником начальника міжрегіонального управління - начальником управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
23 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, сформовану в системі «Електронний суд», в якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року в частині визнання неправомірною бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в особі відповідних посадових осіб) щодо вжиття належних заходів з розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком. Ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в особі відповідних посадових осіб) щодо вжиття належних заходів з розробки Комплексної стратегії примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком задовольнити.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

09 січня 2026 року Івано-Франківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року залишити без задоволення.

У відзиві зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від
06 травня 2025 року № 517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції перейменовано на Івано-Франківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України. 

У відзиві також зазначено, що згідно з Положенням про міжрегіональні управління, до повноважень начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не входив контроль за виконанням судових рішень підрозділами державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Начальник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не був стороною виконавчого провадження, та не був наділений повноваженнями контролю за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби.

Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції на виконання постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року у справі № 1309/9120/12 (провадження № 61-4339св22) вжито усіх необхідних заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком. Начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розроблено комплексну стратегію примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12, за якою визначено, що єдиним дієвим заходом, спрямованим на виконання даного виконавчого документа, є залучення спеціаліста психолога, який безумовно забезпечить підтримку дитини у стресових ситуаціях, проаналізує потребу в необхідності встановлення контакту з батьком. Залучення психолога є необхідним для врахування поведінкових особливостей дитини під час спілкування з батьком. Важливим аспектом психологічного супроводу є також встановлення відкритого та довірливого спілкування. Державному виконавцю при виконанні виконавчого провадження необхідно залучити спеціаліста - психолога та надати йому перелік питань, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема: оцінка психоемоційного стану дитини; причини та умови, що призвели до відмови дитини від спілкування з батьком; шляхи усунення перешкод у спілкуванні дитини з батьком та встановлення між ними стійкого психологічного контакту, відкритого та довірливого спілкування. 27 грудня 2024 року вказана комплексна програма затверджена заступником начальника міжрегіонального управління - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на касаційну скаргу

10 січня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відповідь на відзив, поданий Івано-Франківським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України, у якому просить залишити його без розгляду.

Крім того, ОСОБА_1 з метою запобігти зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами у справі № 1309/9120/12, просив вжити заходів для виконання обов`язків заступника начальника Управління - начальника Центрального відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Грещук Ю. З., способом винесення окремої ухвали щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами з врахування статей 44, 262 ЦПК України.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 грудня 2025 рокуВерховний Суд своєю ухвалою відкрив касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребував матеріали цивільної справи.

26 січня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Залізничний районний суд м. Львова рішенням від 20 лютого 2013 року у справі № 1309/9120/12 задовольнив позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання. Зобов`язав ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною - донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його участь у вихованні дитини на підставі графіку згідно витягу з протоколу № 17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від
13 вересня 2012 року, а саме: щотижнево з 18 години 00 хвилин п`ятниці до 21 години 00 хвилин суботи за місцем проживання батька (квартира АДРЕСА_1 ); щотижнево з 18 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин середи спільна прогулянка, 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком.
У провадженні державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Мельника Ю. Р. перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите за виконавчим листом, виданим Залізничним районним судом м. Львова 06 квітня 2016 року відповідно до рішення від 20 лютого 2013 року у справі № 1309/9120/12.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із скаргами на дії/бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб виконавчої служби щодо виконання рішення суду у справі №1309/9120/12 .

Зокрема, постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вжити заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком. 

Крім цього, постановою Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Ю. Р. щодо вжиття дієвих заходів із залучення органу опіки і піклування, спеціаліста у сфері дитячої психології, розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком в межах виконання рішення суду у ВП НОМЕР_1 та виконання судового рішення в межах ВП НОМЕР_1 у розумні строки в цілому та зобов`язано державного виконавця Мельника Ю.Р. усунути вказані порушення шляхом якнайшвидшого виконання рішення суду в межах ВП НОМЕР_1 із забезпеченням прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження та із наданням пріоритету інтересам неповнолітньої ОСОБА_3 .

Також визнано неправомірною бездіяльність першої заступниці начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), представниці Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Бабини Ю. В. щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі №1309/9120/12 та в межах ВП НОМЕР_1.

Зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції
(м. Львів) в особі першої заступниці Бабиної Ю. В. та інших посадових осіб, до повноважень яких належить вчинення відповідних дій, вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконання покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі №1309/9120/12.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2025 року № 517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції перейменовано на Івано-Франківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Оскільки ОСОБА_1 оскаржує судові рішення судів попередніх інстанцій лише в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в особі відповідних посадових осіб) щодо вжиття належних заходів з розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком, то вказані судові рішення, в силу положень статті 400 ЦПК України, підлягають перегляду в касаційному порядку лише в цій частині та в межах доводів касаційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала Залізничного районного суду
м. Львова від 26 червня 2025 року та постанова Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 рокув оскаржуваній частині відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми прав
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. 
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням (див., постанови Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/11909/21, від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із скаргами на дії/бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб виконавчої служби щодо виконання рішення суду у справі №1309/9120/12.

Зокрема, постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вжити заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком. 

Крім цього, постановою Львівського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Ю. Р. щодо вжиття дієвих заходів із залучення органу опіки і піклування, спеціаліста у сфері дитячої психології, розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком в межах виконання рішення суду у ВП НОМЕР_1 та виконання судового рішення в межах ВП НОМЕР_1 у розумні строки в цілому та зобов`язано державного виконавця Мельника Ю.Р. усунути вказані порушення шляхом якнайшвидшого виконання рішення суду в межах ВП НОМЕР_1 із забезпеченням прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження та із наданням пріоритету інтересам неповнолітньої ОСОБА_3 .

Також визнано неправомірною бездіяльність першої заступниці начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), представниці Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Бабини Ю. В. щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі №1309/9120/12 та в межах ВП НОМЕР_1.

Зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції
(м. Львів) в особі першої заступниці Бабиної Ю. В. та інших посадових осіб, до повноважень яких належить вчинення відповідних дій, вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконання покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі №1309/9120/12.

При таких обставинах суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що за наявності судових рішень про визнання неправомірною бездіяльності Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі № 1309/9120/12 про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою та зобов`язання Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) вжити заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком, ухвалення повторних рішень з цього приводу не потребується.

Крім того, необхідно враховувати, що на виконання постанови Верховного Суду 08 березня 2023 року, 27 грудня 2024 року начальником Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) розроблено Комплексну стратегію примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12, за якою визначено, що єдиним дієвим заходом, спрямованим на виконання виконавчого документа є залучення спеціаліста психолога, який безумовно забезпечить підтримку дитини у стресових ситуаціях, проаналізує потребу в необхідності встановлення контакту з батьком. Залучення психолога є необхідним для врахування поведінкових особливостей дитини під час спілкування з батьком. Важливим аспектом психологічного супроводу є також встановлення відкритого та довірливого спілкування. Державному виконавцю при виконанні виконавчого провадження необхідно залучити спеціаліста - психолога та надати йому перелік питань, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема: оцінка психоемоційного стану дитини; причини та умови, що призвели до відмови дитини від спілкування з батьком; шляхи усунення перешкод у спілкуванні дитини з батьком та встановлення між ними стійкого психологічного контакту, відкритого та довірливого спілкування.

Доказів того, що розроблена Комплексна стратегія примусового виконання рішення суду у справі № 1309/9120/12 буде неефективною у разі її добросовісного виконання усіма заінтересованими особами, матеріали справи не містять. 

Крім того, ця Комплексна стратегія може бути змінена та доповнена з урахуванням обставин, які виникнуть, та думки заінтересованих осіб.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 січня
2026 року у справі № 1309/9120/12 (провадження № 61-13987св25) за аналогічною скаргою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) в особі начальника Бабини Ю. В., державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного МРУ МЮ (м. Львів) Мельника Ю. Р., Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 , тобто у цій же справі.

З огляду на викладене, за встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) (в особі відповідних посадових осіб) щодо вжиття в оспорюваний період належних заходів з розробки Комплексної стратегії примусового виконання рішення суду від 20 лютого 2013 року у справі № 1309/9120/12. 

Наведені в обґрунтування касаційної скарги доводи не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи, вони в цілому є ідентичними доводам, викладеним у скарзі та апеляційній скарзі, яким надана належна оцінка судами першої та апеляційної інстанції. 

Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині - без змін, оскільки доводи касаційної скарги є необґрунтованими. 

Щодо клопотання ОСОБА_1 про залишення відзиву без розгляду

Клопотання ОСОБА_1 про залишення відзиву Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2025 року № 517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції перейменовано на Івано-Франківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, а тому мало право на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року.

Щодо клопотання ОСОБА_1  про постановлення окремої ухвали

Відповідно до частини восьмої статті 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Згідно з частиною другою статті 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Оскільки заявником не надано належного обгрунтування належності правових підстав для постановлення окремої ухвали щодо заступника начальника Управління - начальника Центрального відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції УкраїниГрещук Ю. З., тому клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1  про залишення без розгляду відзиву Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на касаційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали суду.

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в особі відповідних посадових осіб) щодо вжиття належних заходів з розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року у справі № 1309/9120/12 про контакт дитини з батьком залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов