ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
30.03.2026	Справа № 910/11141/21 (910/9538/25)	

За заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни (вул. Миру, 27, а/с 49, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський р-н, Київська обл, 08138)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника

В межах справи № 910/11141/21
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, 9А, оф. 369; ідентифікаційний номер 31745725) 
про банкрутство 

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: 
Позивач Шифердеккер О.О.
Від відповідача Пухальська І.С. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/11141/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" про банкрутство на стадії ліквідаційної процедури, введеною постановою Господарського суду м. Києва від 01.04.2024.
01.08.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни до ОСОБА_1 про  покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.08.2025 заяву ліквідатора  залишено без руху та встановлено заявнику десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника шляхом здійснення оплати судового збору в розмірі 6 056,00 грн. та надання відповідного підтвердження суду.
25.08.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни про усунення недоліків заяви. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.08.2025 прийнято заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни до ОСОБА_1 про  покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника до розгляду в межах справи № 910/11141/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 03.11.2025.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.11.2025 розгляд справи відкладено на 12.01.2026.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено позов ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржник в межах справи № 910/11141/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" до судового розгляду по суті на 30.03.2026.
У судовому засіданні 30.03.2026 заявник надав пояснення по суті поданої заяви.
Представник відповідача щодо задоволення поданої заяви заперечив. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" зареєстровано як юридичну особу 28.11.2001 за номером запису 10681200000002343, засновником (учасником) товариства є: ОСОБА_2 (адреса засновника: АДРЕСА_2 ), розмір внеску до статутного фонду становить 11 800,00 грн.
З 27.11.2014 до 26.10.2020 директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" був ОСОБА_1 (відповідач). 
Вину відповідача у доведенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" до банкрутства ліквідатор обґрунтовує наступним.
02.01.2020 актом перевірки Головного управління ДПС у місті Києві №1/26-15-05-02-02/31745725 встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст. 198, п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України, а саме: 
заниження податку на додану вартість на загальну суму 46 776 162,00 грн.;
завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 749 186,00 грн, в тому числі за грудень 2018 у сумі 749 186,00 грн і п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - відсутня реєстрація податкових накладних за січень 2017 - грудень 2018 років.
24.04.2020 на підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у місті Києві винесено податкові повідомлення-рішення №00000860502, яким застосовано до ТОВ «Арис-Юг» штрафні санкції у сумі 18 784 241,00 грн, №00000870502, яким 28.11.2025 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість на суму 46 776 162,00 грн та нараховано штрафні санкції на суму 11 694 041,00 грн, що разом складає 58 470 203,00 грн, №00000880502, яким застосовано до ТОВ «Арис Юг» штрафні санкції у сумі 749 186,00 грн.
31.07.2020 згідно довідки, за підписом директора ОСОБА_1 , вартість чистих активів ТОВ «Арис-Юг» станом на кінець попереднього кварталу становить 24 891 500,00 грн. Зазначена вартість чистих активів боржника підтверджена фінансовою звітністю малого підприємства - баланс на 30.06.2020. 
07.08.2020 актом перевірки Головного управління ДПС у місті Києві №1835/26-15-32- 07/31745725 встановлено порушення ТОВ «Арис-Юг»: 
- ч.8 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме оптова торгівля пальним без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним; 
- п.п.212.3.4 п.22.3 ст.212 та абзацу 2 п.22 підрозділу 5 розділу Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI. 
14.09.2020 на підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у місті Києві винесено податкові повідомлення-рішення №0006900902, яким застосовано штрафні санкції у сумі 500 000,00 грн і №0006890902, яким застосовано штрафні санкції у сумі 44 567 311,64 грн. 
Таким чином у боржника виникли грошові зобов`язання перед Головним управлінням ДПС у місті Києві у розмірі 123 070 941,40 грн, з яких: 46 776 162,00 грн - основний платіж, 76 294 779,40 грн - штрафні санкції. 
За твердженнями заявника, після отримання результатів перевірки Головного управління ДПС у місті Києві та встановлення порушень ТОВ «Арис-Юг» (02.01.2020 та 07.08.2020), керівник боржника ОСОБА_1 розпочав реалізацію майнових активів (основних засобів) боржника за заниженими цінами.
Згодом, 26.10.2020, на підставі рішення єдиного засновника №1 від 20.10.2020, згідно наказу №470 ОСОБА_1 звільнено з посади директора ТОВ "Арис-Юг".
04.12.2020 новим керівником ТОВ «Арис-Юг» отримано аудиторський висновок ПП «Аудиторська фірма «Центр-Профі-Аудит» за період з 01.10.2019 по 30.09.2020.
Аудиторами встановлено, що дані фінансової звітності за період, що перевіряється, викривлені та не відображають фактичні дані бухгалтерського обліку товариства. За результатами фінансової діяльності у 2019 році підприємство зазнало збиток у розмірі 6023,00 тис.грн. Однак у фінансовій звітності за 2019 рік відображений прибуток у розмірі 148,8 тис.грн, що призвело до завищення об`єкта оподаткування податком на прибуток товариства та переплати податку у сумі 26780,00 грн; чисті активи товариства станом на 31.12.2019 за даними аудиту мали від`ємне значення, а саме - 11503,0 тис.грн; за результатами фінансової діяльності за 9 місяців 2020 року товариство зазнало збиток у розмірі 1970,6 тис.грн; станом на 27.10.2020 нестача ТМЦ складає 183085,91 грн; на підприємстві обліковуються повністю замортизовані основні засоби на загальну суму 143137,30 грн, також вони відсутні в наявності. 
З наведених вище обставин, ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражним керуючим Шифердеккер О.О. зроблено висновок про наявність у діях відповідача складових елементів господарського правопорушення, які характеризує наступним. 
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредиторів на задоволення їх вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.
Об`єктивну сторону цього правопорушення складають дії колишнього керівника боржника ОСОБА_1 , що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів, які полягають у викривлені даних фінансової звітності боржника та невиконання податкових зобов`язань, що призвело до виникнення податкового боргу у розмірі 123 070 941,40 грн, з них 46 776 162,00 грн - основний платіж, 76 294 779,40 грн - штрафні санкції; прийняття рішення на вчинення та безпосереднє вчинення майнових дій з відчуження активів на загальну суму 137 331,46 грн за наявності у боржника заборгованості перед кредиторами, у тому числі перед Головним управлінням Державної податкової служби у міст Києві в розмірі 123 070 941,40 грн та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника.
Суб`єктивною стороною цього правопорушення є умисне викривлення фінансової звітності з метою приховання збитковості боржника та доведення його до банкрутства; умисна реалізація активів боржника за заниженими цінами, з метою уникнення відповідальності за зобов`язаннями боржника. 
Так, як зазначалось вище, на момент укладення боржником правочинів з реалізації активів 03.08.2020, 05.08.2020, 06.08.2020, 12.08.2020 та 13.08.2020, вже існувала заборгованість перед кредитором - ГУ ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, яка визнана у даній справі про банкрутство. Однак, керівник боржника ОСОБА_1 знаючи про наявність заборгованості перед кредиторами свідомо вивів з підприємства - боржника активи на загальну суму 137 331,46 грн.
Частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
За змістом частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства передбачена юридична відповідальність, яка покладається на суб`єкта підприємництва-боржника, його засновників (учасників), власника майна, а також інших осіб.
Частиною 3 цієї статті кодексу визначено, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.
Закон передбачає три види юридичної відповідальності за вказані види порушення вимог законодавства про банкрутство: кримінальну (стаття 219 Кримінального кодексу України), адміністративну (статті 164-15, 166-16, 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та цивільну - субсидіарну як різновид цивільної (частина 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства). 
Положення частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, як спеціального закону, визначаючи такий різновид цивільної відповідальності як субсидіарна, конкретизують суб`єктний склад осіб, до яких може бути застосований цей різновид відповідальності, підставі та умови для її застосування для кожного із суб`єктів цієї відповідальності.
Згідно з частиною 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Вимоги щодо покладення субсидіарної відповідальності на відповідача заявник обґрунтовує у тому числі невиконанням відповідачем податкових зобов`язань, що призвело до виникнення податкового боргу у розмірі 123 070 941,40 грн, з яких: 46 776 162,00 грн - основний платіж, 76 294 779,40 грн - штрафні санкції. 
Відповідно до пп. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, несплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк , та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Згідно п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправними та/або скасування рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. 
Не погоджуючись із висновками ГУ ДПС у м. Києві, викладеними в акті перевірки №1/26-15-05-02-02/31745725 від 02.01.2020, на підставі якого були прийняті податкові повідомлення рішення: №00000860502, яким застосовано штрафні санкції у сумі 18 784 241,00 грн; №00000870502, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податку на додану вартість на суму 46 776 162,00 грн та нараховано штрафні санкції на суму 11 694 041,00 грн, що разом складає 58 470 203,00 грн; №00000880502, яким застосовано штрафні санкції у сумі 749 186,00 грн, Товариство звернулося з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа № 640/8532/20) про визнання протиправними та скасування цих податкових повідомлень-рішень. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 вказана справа прийнята до провадження, однак, станом на день розгляду справи, не вирішена по суті.
Не погоджуючись із висновками ГУ ДПС у м. Києві, викладеними в акті перевірки №1835/26-15-32-07/31745725 від 07.08.2020, на підставі якого були прийняті податкові повідомлення рішення: №0006900902, яким застосовано штрафні санкції у сумі 500 000,00 грн і №0006890902, яким застосовано штрафні санкції у сумі 44 567 311,64 грн, також було оскаржено товариством в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа № 640/1469/21). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 вказана справа прийнята до провадження даним судом, однак, станом на день розгляду справи, не вирішена по суті.
Таким чином, заборгованість товариства в розмірі 123 070 941,40 грн. є неузгодженим податковим зобов`язанням та оскаржується в судовому порядку.
Щодо доводів заявника про викривлення відповідачем, під час виконання повноважень керівника боржника, фінансової звітності підприємства з посиланням на аудиторський висновок, складний ПП «Аудиторська фірма «Центр-Профі-Аудит» від 04.12.2020 за період з 01.10.2019 по 30.09.2020, суд зазначає наступне.
Згідно управлінського листа від 04.12.2020 за підписом директора - аудитора (серт. А006010) ПП «Аудиторська фірма «Центр-Профі-Аудит» Кондратенка С.В. зазначено, що в Аудиторському звіті викладено спостереження та рекомендації, які привернули увагу. Також у листі зазначено, що він призначений виключно для інформації та використання керівництвом Товариства та посадовими особами всередині Товариства й не може бути використано з будь-якою іншою метою.
У Аудиторському звіті зазначено, що для перевірки було надано регістри бухгалтерського обліку, первинні документи та декларація з податку на прибуток підприємства за період, що перевірявся, відтак, з наведеного не можливо встановити, яка конкретно фінансово-бухгалтерська документація надавалася для аудиту і в якому вигляді.
Інших доказів, які б підтверджували твердження ліквідатора, що відповідачем здійснено дії, які призвели до викривлення даних фінансової звітності боржника до заяви не надано.
Також суд вважає необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами доводи заявника щодо реалізації відповідачем майнових активів товариства за заниженою вартістю.
Окрім того, судом також враховано, що рішенням Господарського суду м. Києва від 15.05.2023 у справі № 910/11141/21 (753/4673/21), яке набрало законної сили 26.07.2023, відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" до  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецавтомото", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача  Шифердеккер Оксана Олександрівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Визначене нормами частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. 
Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились незадоволеними у справі про банкрутство.
Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.
Кодекс України з процедур банкрутство не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальним для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).
При цьому час, що минув з дати припинення повноважень щодо боржника суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на вирішення питання про покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності. 
Суд також враховує, що чинне законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності в порядку частини 6 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства на третіх осіб з наявністю вироку у кримінальній справі щодо цих осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в цьому випадку особи в силу спеціального припису Закону про банкрутство притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.
Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого частиною 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.
Водночас суду, при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої і третьої статті 4 Кодексу. 
Наведені правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 28.08.2018 у справі № 1099/13, від 18.10.2018 у справі № 923/1297/14, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15, від 03.09.2019 у справі № 923/1494/15, від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16. 
Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування. 
У зв`язку із цим у спорах про покладення субсидіарної відповідальності виникає/існує проблема у доведенні суб`єктом звернення (ліквідатором) та в об`єктивному встановленні (судом) обставин існування цього правопорушення.
Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі № 902/318/16 дійшов правових висновків, що для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, виходячи з диспозиції частини 1 статті 215 Господарського кодексу України та частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (статті 1, 39 Кодексу України з процедур банкрутства) є необхідність конкретизації об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема із сукупності таких обставин щодо Боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:
1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;
2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);
3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчиненням майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником. 
Верховний Суд у наведених постановах також вказав, що оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності (відповідно до наведених моделей) на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суду слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (стаття 42 Господарського кодексу України). 
Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за наведені дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності окрім вини є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності. 
При цьому, виходячи з положень статті 73 та частини першої статті 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.
Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відтак, звертаючись до суду з заявою сторона, в силу приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.
В свою чергу, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про заволодіння відповідачем будь-якими коштами чи майном підприємства. Окрім того відсутні обґрунтування причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими відповідачем діями і наслідками таких дій, а саме доведення боржника до банкрутства.
За відсутності зазначених доказів відсутня об`єктивна сторона порушення з доведення до банкрутства, відсутні підстави для встановлення суб`єктів цього порушення та їх вину, а тому відсутні підстави для покладення на будь-кого із зазначених ліквідатором боржника осіб субсидіарної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Враховуючи викладене вище, розглянувши заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення поданої заяви.
Керуючись ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни до ОСОБА_1 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника відмовити. 
2. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.04.2026.

Суддя П.П. Чеберяк