МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2026 р.  	№ 400/9617/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_1 , 	
до	Південного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Одеса),  просп. Дмитра Яворницького, 21А, м. Дніпро,  Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
- зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 28 736,72 грн відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем своєчасно не виплачено йому частину заробітної плати, а тому відповідач повинен виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення.
Ухвалою від 10.09.2025 суд відкрив провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 
Відповідач надіслав відзив, заперечує проти задоволення позову. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що у разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Так, спір про розмір сум, нарахованих працівникові ОСОБА_1 при звільненні, вирішений рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 400/8795/24 на користь позивача, а розрахунок оспорюваної суми був виплачений Міжрегіональним управлінням у повному обсязі, що не заперечується позивачем. Період затримки розрахунку у даному випадку, з урахуванням норм статті 117 КЗпП України, охоплюється періодом з 21.06.2024 (наступний день після звільнення) по 25.07.2025 (день фактичного розрахунку), при цьому середній заробіток за період з 21.06.2024 по 25.07.2025 обчислюється із застосуванням статті 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, яка обмежує виплату середнього заробітку 6 місяцями, що означає, що період затримки розрахунку: з 21.06.2024 по 21.12.2024, та оскільки 21.12.2024 припадає на вихідний день, то остаточним періодом затримки розрахунку в розумінні норм статті 117 КЗпП України є період з 21.12.2024 по 23.12.2024.
Позивач надав відповідь на відзив, підтримує позовні вимоги. Зазначає, що відповідач не розмежовує відповідальність, яка передбачена статтею 117 Кодексом законів про працю України та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000. Приписи Закону № 2050-ІІІ передбачають імперативний обов`язок суб`єкта владних повноважень на виплату особі компенсації за втрачену частину заробітної плати. Вказаний Закон не передбачає жодних підстав для відмови у здійсненні такої виплати, проте регламентує право на оскарження у судовому порядку відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації.
Відповідач надіслав заперечення на відповідь на відзив, зауважує, що для нарахування та виплати компенсації має бути 2 умови: зарплата була нарахована, зарплата виплачена несвоєчасно. Тож у випадку, коли роботодавець донараховує працівнику зарплату за минулі місяці, обов`язку нараховувати та виплачувати компенсацію не виникає.
Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 400/8795/24 стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену частину заробітної плати у 2019 році на загальну суму 42 900,84 грн., з яких: 2 468,82 грн. - частина не нарахованої та не невиплаченої заробітної плати, при розрахунку оплати 2 дні відпустки у 2019 році наданої наказом від 18.04.2019 за № 437/07; 12 309,10 грн. - частина не нарахованої та не невиплаченої заробітної плати, при розрахунку оплати 10 днів відпустки у 2019 році наданої наказом від 03.06.2019 за № 700/07; 18 568,95 грн. - частина не нарахованої та не невиплаченої заробітної плати, при розрахунку оплати 15 днів відпустки у 2019 році наданої наказом від 05.07.2019 за № 962/07; 5 400,07 грн. - частина не нарахованої та не невиплаченої заробітної плати, при розрахунку оплати грошової компенсації 13 днів щорічної основної відпустки у 2019 році наданої наказом від 24.12.2019 за № 6285/06; 4 153,90 грн. - частина не нарахованої та не невиплаченої заробітної плати, при розрахунку оплати грошової компенсації 10 днів щорічної додаткової відпустки у 2019 році наданої наказом від 20.12.2019 за № 6098/06.
На виконання рішення суду у справі від 19.12.2024 у справі № 400/8795/24 ОСОБА_1 25.07.2025 виплачено недоплачену заробітну плату у розмірі 34 535,18 грн.
28.07.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за затримку виплати заробітної плати.
Листом від 07.08.2025 відповідач відмовив у виплаті компенсації втрати частини доходів за затримку виплати заробітної плати.
Бездіяльність відповідача і стала підставою для звернення до суду. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно із ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
-пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
-соціальні виплати;
-стипендії;
-заробітна плата (грошове забезпечення);
-сума індексації грошових доходів громадян;
-суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
-суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з абзацом шостим пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159), компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Отже, у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику індексації заробітної плати, такий працівник має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання роботодавця здійснити донарахування належних працівникові сум доходів.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 822/1731/16 і від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21.
Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2050-ІІІ і пункту 8 Порядку № 159 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Аналіз правових норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі грошового забезпечення) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованого грошового забезпечення. Крім того, відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20.
Враховуючи викладене, відповідач протиправно не нарахував і не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів при виплаті йому 25.07.2025 заробітної плати на виконання рішення суду у справі № 400/8795/24.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності, що є підставою для задоволення позову.
Щодо виплати компенсації втрати частини доходів у розмірі 28 736,72 грн, суд зазначає, що перерахунок та виплата конкретної суми компенсації є виключною компетенцією відповідача.
Тому, суд не може перебирати на себе повноваження Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та втручатись в його дискреційні повноваження. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. 
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 968,96 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (просп. Дмитра Яворницького, 21А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, код ЄДРПОУ 43315529) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за час затримки їх виплати по день фактичного розрахунку виплати заробітної плати на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 400/8795/24.
3. Зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (просп. Дмитра Яворницького, 21А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, код ЄДРПОУ 43315529) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів за час затримки їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку виплати заробітної плати на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 400/8795/24.
4. В задоволенні вимог в частині виплати ОСОБА_1 компенсації у розмірі 28 736,72 грн відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (просп. Дмитра Яворницького, 21А, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49005, код ЄДРПОУ 43315529) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн дев`яносто шість коп) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 12.03.2026. 

Суддя Н.О. Бульба