ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 711/11830/25		
Провадження № 22-ц/821/505/26		
Категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення спільної часткової власності та поділ будинковолодіння в натурі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила припинити спільну часткову власність на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та подіти вказаний житловий будинок в натурі між співвласниками.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме позивачу необхідно було долучити до позовної заяви актуальну оцінку вартості нерухомого майна щодо якого заявлено позовні вимоги станом на час звернення до суду із позовом, чи інший доказ про вартість цього нерухомого майна, указати дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, після чого сплатити (доплатити) судовий збір за дві позовні вимоги, враховуючи квитанцію про сплату судового збору у розмірі 6532,78 грн. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.12.2025 суд вважав матеріали ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників та поділ будинковолодіння в натурі неподаними та повернув позивачу. 
Ухвала суду мотивована тим, що на виконання ухвали про усунення недоліків, позивачем у підсистемі «Електронний суд» направлено заяву про усунення недоліків, до якої додано уточнену позовну заяву. 
Однак, з поміж іншого, до суду не додано актуального Звіту про оцінку майна, яке просить поділити в натурі позивачка та з якої має виходити суд при визначенні розміру судового збору, проведену суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Не погоджуючись з даною ухвалою суду,  ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, подавши 05.01.2026 через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.12.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Вказує, що 29.12.2025 на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси про усунення недоліків, позивачкою через підсистему «Електронний суд», направлено заяву про усунення недоліків, до якої додано уточнену позовну заяву, з додатками до позовної заяви, в тому числі додаток № 4 прикладено актуальну довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості (станом на 26.12.2025, що була виготовлена Фондом Держмайна України). 
Щодо актуальності наданої позивачкою довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості (станом на 26.12.2025), що була видана Фондом Держмайна України, скаржниця звертає увагу суду на те що 09.03.2021 набрав чинності наказ ФДМУ від 12.01.2021 № 24 «Про внесення змін до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.02.2021 за № 239/35861, та застосовується з 29.06.2021.
Відповідно до наказу ФДМУ від 25.06.2021 № 1097 введено в експлуатацію єдину базу даних звітів про оцінку з модулем електронного визначення оціночної вартості, сервісом послуги електронного визначення оціночної вартості та автоматичного формування електронних довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості. 
Але, разом з цим, незважаючи на повністю усунуті недоліки позовної заяви, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачці.
Скаржниця вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки позивачкою всі недоліки позовної заяви було усунуто у визначений судом спосіб та строк.
Зазначає, що вимоги щодо укладення Договору на проведення оцінки майна повинен укладати власник (чи в даному випадку всі співвласники), а також потрібно надати доступ до майна, що є неможливим, так як згоди між співвласниками немає, і це фактично є предметом позову, також позивачка в позовній заяві просила суд призначити будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів поділу будинку, що теж було проігноровано судом першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив, що у відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. 
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що до суду не додано актуального звіту про оцінку майна, яке просить поділити в натурі позивачка та з якої має виходити суд при визначенні розміру судового збору, проведену суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, крім інших обов`язкових реквізитів, має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.
Частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Пунктами 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
Відповідно до абз. 1 ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
В порядку вирішення судом питання про відкриття провадження у справі суд перевіряє позовну заяву на відповідність вимогами, передбаченим ст. ст. 175, 177 ЦПК України. В той час, як оцінка доданих до позовної заяви документів на підтвердження чи спростування ними тих обставин, на які посилається сторона, здійснюється судом при вирішенні справи по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.
Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 990/114/23 від 31 серпня 2023 року.
Так, звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 просила припинити спільну часткову власність між позивачкою та відповідачами та поділити житловий будинок в натурі між співвласниками і виділити їй у власність 3/20 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме долучити до позовної заяви актуальну оцінку вартості нерухомого майна щодо якого заявлено позовні вимоги станом на час звернення до суду із позовом, чи інший доказ про вартість цього нерухомого майна, указати дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, після чого сплатити (доплатити) судовий збір за дві позовні вимоги, враховуючи квитанцію про сплату судового збору у розмірі 6532,78 грн. 
На виконання вище вказаної ухвали суду 29.12.2025 ОСОБА_1 подала через підсистему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків та зазначила про долучення до матеріалів справи уточненої позовної заяви, а також була долучена довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 26.12.2025, в якій оціночна вартість об`єкта оцінки (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) становить 1749352,19 грн. 
Крім того, позивачкою доплачена сума судового збору у розмірі 8431,38 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 9515-2391-7737-7241 від 27.12.2025 (а.с. 36).
Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч. 2 ст. 176 ЦПК України).
Відповідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пункті 16 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом вимог ЦПК такий обов`язок покладається на позивача.
Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.
Системний аналіз вказаних норм права свідчить про те, що визначення ціни позову входить до предмета доказування у даному спорі і встановлюються судом під час розгляду справи по суті на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, тобто, такі обставини є предметом доказування у справі та оцінки судом відповідно до положень ст. 76 ЦПК України.
Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 914/3659/21та від 15 березня 2023 року у справі № 759/10375/19.
Таким чином, хоча встановлення ціни позову для визначення розміру судового збору в порядку ч. 2 ст. 176 ЦПК України і належить до компетенції суду, проте здійснюється воно на підставі доказів, поданих сторонами.
Відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору складає - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачка надала до позовної заяви довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 22.07.2025, яка є додатком 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, в якій вказаний тип об`єкта та його адреса,а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та зазначена оціночна вартість об`єкта оцінки, яка становить 653278,45 грн (а.с. 11-12).
При зверненні до суду із даною позовною заявою ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 6532,78 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 4130-5611-7273-4223 від 16.12.2025 (а. с. 13).
На виконання ухвали суду першої інстанції про залишення без руху від 23.12.2023 ОСОБА_5 , надала, зокрема, довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 26.12.2025, яка є додатком 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, в якій оціночна вартість об`єкта оцінки (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) становить 1749352,19 грн та доплатила суму судового збору у розмірі 8431,38 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 9515-2391-7737-7241 від 27.12.2025.
В позові ОСОБА_1 крім майнової вимоги, заявляла одну немайнову вимог.
Відповідно до пп.1 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у 2025 році становив 3028 грн.
Враховуючи, що позовну заяву позивачкою подано через підсистему «Електронний суд», то при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).
Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Однак, ухвала про залишення позовної заяви без руху не містить точної суми судового збору, яку повинна сплатити позивачка, як за вимогу майнового характеру, так і за вимогу немайнового характеру.
При цьому, закон не визначає конкретних доказів, якими має підтверджуватися дійсна вартість майна, на підставі яких має бути визначена ціна позову та відповідно сума судового збору для сплати.
Так, у п. 24 Постанови Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 910/15316/21 зазначено, що чинним процесуальним законодавством не зобов`язано позивача проводити актуаліазацію ринкової вартості майна, що є предметом позову з урахуванням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на стадії подання позовної заяви.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір на загальну суму 14964,16 грн та відповідно нею усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 23.12.2025.
Ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного процесу, у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позовної заяви.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно повернуто позовну заяву позивачці через неусунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду від 23.12.2025.
Відтак, апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції в ухвалі суду, є передчасним.
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заслуговують на увагу, а оскаржувана ухвала судді першої інстанції, відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 грудня 2025 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 10 березня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков