07 квітня 2026 р. 
Справа № 644/ 9306 /25
Провадження № 3/644/ 5 /26

П О С Т А Н О В А
іменем України
07 квітня 2026 року       м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі - судді Сітало А.К., 
розглянувши адміністративний матеріал по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов з Куп`янського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка, Шевченківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
У С ТА Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 913297 від 28.09.2025, складеного інспектором ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області – лейтенантом поліції Попадюком В.О., ОСОБА_1 28.09.2025 о 10-48 год. рухаючись по вул. Бурлуцька поблизу будинку № 44 в смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, керував автомобілем ВАЗ 21074, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. 
В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим допустив порушення вимог, встановлених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання призначене на 07.04.2026 ОСОБА_1 не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, яка зазначена в протоколі.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 цього Кодексу присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
У зв`язку з викладеним вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП за наявними матеріалами справи.
Статтею 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Дослідивши документи по справі про адміністративне правопорушення суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція).
Судом встановлено, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 913297 від 28.09.2025 відносно водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стала його відмова від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
ОСОБА_1 в поясненнях, які були надані в попередньому судовому засіданні зазначив, що працівники поліції зупинили його без будь яких причин. Після зупинки, працівник поліції підійшов до нього та не назвавши причину зупинки почав провадити огляд транспортного засобу, яким він керував. 
Після цього, до нього підійшов інший працівник поліції, який в подальшому склав відносно нього протокол та почав стверджувати, що в нього запах алкоголю з порожнини рота, та повідомив, що йому потрібно проїхати до медичного закладу, але в такому випадку на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, а його транспортний засіб буде поміщено на штраф майданчик, або він на місці зупинки визнає, що вживав спиртні напої та відмовиться від проходження огляду в медичному закладі і після чого повернеться на автомобілі додому. Чим фактично змусив його обрати один із запропонованих варіантів. Після цього, поліцейський на камеру запитав чи згоден він з порушенням, він відповів, що згоден. Пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням технічного засобу йому навіть не пропонували. ОСОБА_1 зазначив, що алкогольних напоїв не вживав та під час керування транспортним засобом був повністю тверезий. ОСОБА_2 , який написав розписку про передачу йому транспортного засобу ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , він не знає. Фактичної передачі транспортного засобу вказаній особі не було. Після того, як вказаний вище працівник поліції склав на нього протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння він поїхав на своєму автомобілі додому.
Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, та висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах. Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом. Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. 
Положеннями ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право або зобов`язаний зупиняти транспортні засоби.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зазначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Суд бере до уваги, що у досліджених відеозаписах долучених до протоколу, не зафіксовано повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 причин зупинки транспортного засобу, яким він керував у передбачений законом спосіб. 
Враховуючи наведене, суд бере до уваги, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містять належних доказів, що останнійдопустив будь-які порушення, що стали причиною для зупинки його транспортного засобу. Зокрема, належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами конкретної причини зупинки транспортного засобу ВАЗ 21074, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія  ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 3 ст. 35 Закону № 580-VIII, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи стосовно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги інспектора ВРПП Куп`янського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області до ОСОБА_1 про пред`явлення документів, перевірку багажника на наявність заборонених речей, а також пропозиція пройти медичний огляд на стан сп`яніння є безпідставними.
Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17. 
Також, суд не може залишити поза увагою дії працівника поліції, які зафіксовано на відеозаписах щодо не оголошення  ОСОБА_1 належних ознак алкогольного сп`яніння, відсутності візуального їх виявлених у останнього, відсутності факту відмови  ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також наявність констатації факту безпосередньо поліцейським замість  ОСОБА_1 , що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Суд бере до уваги, що відеозаписи долучені до протоколу не містять належних роз`яснень працівником поліції, який ніби то виявив ознаки алкогольного сп`яніння та в подальшому склав протокол про адміністративне правопорушення щодо наслідків відмови водієм від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що особа стосовно якої складено адміністративний протокол, порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.
В ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі. Крім того, має бути встановлено факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи цих ознак.
З відеозапису нагрудної камери працівника поліції, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення щодо складання адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання працівників поліції, його поведінка цілком відповідала обстановці. 
Також при перегляді відеозаписів судом встановлено, що зазначені в протоколі серії ААД № 913297 від 28.09.2025 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення координації рухів не знайшли свого підтвердження. 
З відеозаписів чітко видно, що у водія ОСОБА_1 відсутнє тремтіння пальців рук та порушення координації рухів, поведінка водія адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж відповідають обстановці. 
Наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю підтверджують пояснення  ОСОБА_1 , а також свідчать про те, що пояснення зазначені в протоколі писалися останнім під диктовку працівника поліції. 
Інших доказів, які б доводили наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до протоколу не додано.
За наведених обставин, у конкретному випадку, суд дійшов переконання, що зазначення працівниками поліції у протоколі ознак алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи відносно якої складено протокол.
Отже, працівниками поліції не доведено факту наявності у  ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, а наявними відеоматеріалами не доведено, що останній мав такі ознаки, які зазначені в протоколі, а тому й підстав для проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я не було.
Враховуючи викладені вище обставини та пояснення надані ОСОБА_1 щодо подій, які зазначені в протоколі, суд дійшов переконання, що зазначені в протоколі обставини не відповідають дійсності та докази у розумінні статті 251 КУпАП отримані уповноваженою посадовою особою з порушенням порядку, передбаченому законом, а відтак не відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та не можуть бути визнанні судом такими, які узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом, і які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України, та вчинення інкримінованого йому діяння зі складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Також при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності мають бути роз`яснені права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу та прав згідно ст. 63 Конституції України.
Постанова суду, відповідно до ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Допущенні порушення при складанні матеріалів по справі про адміністративне правопорушення, позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а отже досягти завдань провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. 
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Наявні в матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже, суд обгрунтовано дійшов висновку, що протокол складено на припущеннях, що ставить під сумнів те, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд вважає, недотримання процедури та порядку виявлення у водія, який керував транспортним засобом, ознак алкогольного сп`яніння, є істотним порушенням процедури проходження водієм транспортного засобу огляду на визначення стану сп`яніння, виключає адміністративну відповідальність та порушує права  ОСОБА_1 , а також встановлений законом порядок отримання фактичних даних у справі.
Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Враховуючи принцип презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року по справі № 463/1352/16-а (п. 39 постанови).
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, та «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не знайшов свого підтвердження, у зв`язку з цим, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП. 
Керуючись ст. ст. 130, 245, 247, 251, 280, 283-285 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова в порядку визначеному ст. 294 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складено 10.04.2026.

Суддя: А. К. Сітало