Справа № 145/1920/25 
Провадження № 2/145/290/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2026 р. с-ще Тиврів
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участю секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач аргументував тим, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 344906107.
28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №344906107.
03.01.2016 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 7 від 26.12.2019 до договору факторингу №20190103 від 03.10.2019, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11815,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 6815,00 грн - заборгованість по відсоткам.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконував своїх зобов`язань та після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора, у зв`язку із чим має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 344906107 у розмірі 11815,00 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" суму заборгованості за кредитним договором № 344906107 у розмірі 11815,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 6815,00 грн - заборгованість по відсоткам та понесені судові витрати.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.12.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи була належно повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф.119), відповідно до якого копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву із додатками отримала 10.01.2026.
Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась.
Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Судом установлено, що матеріали справи містять договір № 344906107 від 28.04.2019, сторонами якого зазначені ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", як товариство, та ОСОБА_1 , як позичальник (а.с.5-6).
Відповідно до умов договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього договору (п.1.1). Строк дії договору починається з моменту його укладання та становить 30 днів (п.1.2). Кредит надається строком на 30 днів (п.1.3). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3 цього договору (п.1.5). З врахуванням п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65 % річних (п.1.5). Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.4.4).
Додаток № 1 до договору № 344906107 від 28.04.2019 - графік розрахунків (а.с.6зворот).
Разом з тим, договір № 344906107 від 28.04.2019 та додаток № 1 до договору №344906107 від 28.04.2019 не містять підписів сторін.
До матеріалів справи позивачем долучено перший та останній аркуш договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" (а.с.7). Реєстру прав вимоги за цим же договором матеріали справи не містять.
03.01.2019 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 20190103 (а.с.8-10), відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 7 від 26.12.2019 до договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 (а.с.11) ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 344906107 в сумі 11815,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 6815,00 грн - заборгованість по відсоткам.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним представником ТОВ "ФК "ЄАПБ", станом на 31.10.2025 заборгованість за кредитним договором № 344906107 від 28.04.2019 складає 11815,00 грн, з яких 5000,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 6815,00 грн - заборгованість по відсоткам (а.с.12).
Разом з тим, наданий позивачем кредитний договір № 344906107 від 28.04.2019 не містить підписів сторін. 
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Крім того, позивач будь-яких доказів перерахування позичальнику грошових коштів на його розрахунковий рахунок (або іншим чином надання позичальнику грошових коштів) на виконання умов договору № 344906107 від 28.04.2019, що є обставиною, яка доводить факт укладання зазначеного договору, суду не надав.
Позивачем не надано суду доказів щодо укладання договору факторингу про перехід права вимоги за кредитним договором № 344906107 від 28.04.2019, оскільки додана до матеріалів справи копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не містить всіх сторінок вказаного договору, що позбавляє суд можливості дослідити його зміст у повному обсязі. Також позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.
Крім того, позивачем не надано суду доказів щодо укладання договору факторингу про перехід права вимоги за кредитним договором № 344906107 від 28.04.2019, оскільки додана до матеріалів справи копія договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 також не містить всіх сторінок вказаного договору, що позбавляє суд можливості дослідити його зміст у повному обсязі. Також позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договором факторингу № 20190103 від 03.01.2019.
Суд звертає увагу на те, що копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не приймає їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні положень ст. 77-79 ЦПК України.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Як вже зазначалось вище, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача, що взагалі позбавляє суд можливості встановити, чи має позивач право на звернення до відповідача з вказаним позовом.
Звертаючись до суду, позивач у позові виклав обставини, якими обґрунтовував заявлені вимоги та зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, як і не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовом із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування, просив розглянути справу без його участі, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
З урахуванням встановлених обставин справи та враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не доведені належними та допустимими доказами у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються та покладаються на позивача.

Керуючись ст. 526, 530, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76 -82, 89, 141, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 19 лютого 2026 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код ЄДРПОУ 35625014, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30. 

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          В.Д. Іванець