Справа № 489/4674/24 
Провадження № 2/489/123/26

РІШЕННЯ
Іменем України

12 лютого 2026 року м. Миколаїв 

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Костюченко Г.С., 
із секретарем судового засідання Савковою К.А.,
за участі представника позивача – Ільїна О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивач ОСОБА_1 адвоката – Ільїна Олександра Валерійовича до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, 
встановив:
В червні 2024 року позивач через свого представника звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просила суд виділити у власність ОСОБА_2 транспортний засіб марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 , а також просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 870 356,00 грн. грошової компенсації частки вартості транспортного засобу марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно, та просила стугнити судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. 
В обґрунтування позову посилається на те, що сторони 18.09.2019 зареєстрували шлюб, який розірвано Ленінським районним судом 14 грудня 2021 року. 
В період шлюбу за спільні кошти сторони придбали автомобіль марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 , власником якого за взаємною згодою подружжя записаний ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі. Разом з тим позивач та відповідач не можуть домовитись про порядок поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.
В обґрунтування позовних вимог надала разом із позовною заявою Висновок б/н від 17.06.2024 року про вартість зазначеного автомобіля, виготовленого ФОП ОСОБА_3 , яка діє згідно Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 562/21 від 21.07.2021 року.
Відповідно до якого в результаті проведеної незалежної оцінки, оцінювач зробив висновок про наступне: ринкова вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки 17.06.2024 року становить 1740712 грн.
Спірний автомобіль було продано відповідачем без відома та згоди позивачки, компенсацію частки від вартості транспортного засобу ОСОБА_1 не отримувала, а тому є підстави для її стягнення з відповідача, замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2024 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. Згідно вказаної ухвали витребувано: у у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області інформацію щодо транспортного засобу марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий - загальний універсал -В, державний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_3 , синього кольору, а саме: дату державної реєстрації, об`єм двигуна, дані власника, номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також відомості чи зареєстровано вищевказаний транспортний засіб за   ОСОБА_2 на даний час, якщо ні - повідомити на підставі чого вибув вказаний транспортний засіб з власності ОСОБА_2 , за наявності, надати завірені належним чином копії документів щодо набуття та відчуження вказаного транспортного засобу. 
Витребувані матеріали надійшли на адресу суду 17.09.2024 року.
Ухвалою суду від 04.02.2025 за клопотанням представника відповідача - адвоката Сторчак Миколи Анатолійовича про призначення судової автотоварознавчої експертизи, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту (експертам) Миколаївського науково – дослідного експертно – криміналістичного центру МВС України та зупинено провадження у справі. 
04 квітня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання про надання копії реєстраційного документу на транспортний засіб та забезпечення оплати проведення експертизи згідно з рахунком.
16.05.2025 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи №489/4674/24 без виконання ухвали суду від 04.02.2025 та повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи. 
Ухвалою суду від 26.05.2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 06.08.2025 року.
Ухвалою суду від 06.08.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 30.09.2025 на 13:30 годину.
Таким чином, судом вжиті належні заходи для реалізації сторонами судового захисту своїх прав та інтересів.
В судовому засіданні представник позивача Ільїн О.В. уточнив позовні вимоги, враховуючи те, що позивачу стало відомо про те, що транспортний засіб Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску відповідачем проданий, представник позивача просить суд стягнути з відповідача грошову компенсацію частки вартості вказаного транспортного засобу у розмірі 870 356,00 грн. Уточнені позовні вимоги представник позивача підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явились. Від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням по справі №477/2018/25, яка розглядається Вітовським районним судом Миколаївської області.
Представник позивача Ільїн О.В. в судовому засіданні категорично заперечував щодо задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, посилаючись на зловживання відповідачем та його представником своїми правами та спрямуванням його на штучне затягування процесу.
У судовому засіданні суд протокольно відмовив у задоволенні заяви представника відповідача про зупинення провадження у справі у зв`язку з необґрунтованістю заявленого клопотання та наміром представника відповідача затягування судового процесу та зловживанням своїми процесуальними правами.
Від представника відповідача та самого відповідача неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справ, які обґрунтовувались наміром відповідача особисто приймати участь у розгляді справі ,проте відповідач жодного разу не з`являвся у судові засідання.
Судом призначались судові засідання на 12.11.2024 року, 04.02.2025 року, 06.08.2025 року, 30.09.2025 року, 02.12.2025 року, при цьому на кожну з цих дат від відповідача або його представників надходили клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.110,121,131).
Неприпустимість зловживання процесуальними правами як принцип цивільного судочинства, п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК, забезпечується гарантіями дотримання судом усіх інших основних засад (принципів) цивільного судочинства, визначених у ч. 3 ст. 2 ЦПК. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст.45 ЦПК). Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів-організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання не належній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі, є завданням саме державних органів (рішення Суду у справі «Мусієнко проти України», пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).
Враховуючи викладене суд вважає, що причини неявки відповідача та його представників в судове засідання є неповажними, а передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони у період з 18.09.2019 по 13.01.2022 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2021, яке набрало законної сили 14.01.2022 (а.с.13-17).
В період шлюбу за спільні кошти сторони придбали автомобіль марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 , власником якого за взаємною згодою подружжя записаний ОСОБА_2 .
Придбання вищевказаного майна в період шлюбу сторони підтвердили в ході розгляду справи та суд не має сумніву в їх достовірності, а тому ці обставини на підставі частини першої статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.
У відповідності до повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС від 09.09.2024 № 31/30/08-5783-2024 за ОСОБА_2 19.01.2021 було зареєстровано транспортний засіб Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору. В подальшому 13.02.2024 вищезазначений транспортний засіб перереєстровано на гр. ОСОБА_4 на підставі договору комісії №1293 від 09.02.2024 року та договору купівлі-продажу від 10.02.2024 (а.с. 54-62).
На підтвердження ринкової вартості спірного майна позивачка замовила оцінку спірного майна в Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , звіт про яку надано разом з позовом (а.с.19-29)
Так, згідно Звіту б/н від 17.06.2024 року про належну оцінку майна - колісного транспортного засобу автомобіль марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, номер шасі НОМЕР_2 , станом на 17.06.2024 ринкова вартість вказаного колісного транспортного засобу становить 1 740 712,00 грн.
В ході розгляду справи за клопотанням представника відповідача, який не погодився із наданою позивачем оцінкою спірного майна, було призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту (експертам) Миколаївського науково – дослідного експертно – криміналістичного центру МВС України, проте відповідно до повідомлення експерта Є.Яворського вказану судову експертизу провести не вдалося, у зв`язку з не виконанням клопотання експерта про надання реєстраційних документів на транспортний засіб, які знаходяться у відповідача та проведення оплати експертизи згідно з рахунком, що унеможливило проведення призначеної судової експертизи (а.с.97-100).
За статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно частини першої, другої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Тобто, майно, набуде подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя навіть у разі здійснення державної реєстрації на ім`я лише одного з них.
Відповідно до частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, то належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 572 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Відповідно до статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю.
Крім того, згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених Цивільним кодексом України.
Враховуючи те, що автомобіль марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, є неподільною річчю, був придбаний сторонами під час шлюбу, проданий відповідачем без згоди позивача іншій особі, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію частки вартості вказаного транспортного засобу, заперечень та доказів щодо його придбано за особисті кошти одного із подружжя сторони не подали, він є спільною сумісною власністю сторін та суд вважає, що він має бути поділений між сторонами, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості його частки у праві спільної власності на майно у розмірі 870 356,00 грн. в межах заявлених позовних вимог, як половину від ринкової вартості даного автомобіля (1 740 712,00 грн.), яку було визначено відповідно до Звіту б/н від 17.06.2024 року про належну оцінку майна.
При цьому, суд вважає належним доказом у справі щодо вартості спільного рухомого майна подружжя - автомобіля марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, саме ціну, зазначену в Звіті б/н від 17.06.2024 року про належну оцінку майна, а саме ринкову вартість об`єкта оцінки,що становить 1 740 712,00 грн., оскільки інші докази (висновки експертів) суду не надано.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з підстав, зазначених в мотивувальній частині рішення.
Порядок розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, у розмірі 8 703,56 коп.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Представником позивача в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Ільїним О.В.. надано суду:
- копію договору про надання правової допомоги від 14.06.2024;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги;
- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 12.02.2026 року до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2024 року;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру №14 від 14.06.2024 року на суму 40 000,00 грн.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката Ільїна О.В. у даній справі становить 40 000,00 грн., що підтверджується вищепереліченими доказами.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 січня 2021 у справі № 925/1137/19: за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.
Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.
Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, фактичну участь адвоката у розгляді даної справи, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, відсутності заперечень відповідача та його представника стосовно розміру витрат на правничу допомогу суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у даній справи підлягають задоволенню, в розмірі 40 000,00 грн., тому позов в цілому підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
Позовну заяву за позовом представника позивач ОСОБА_1 адвоката – Ільїна Олександра Валерійовича до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 у порядку поділу майна колишнього подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки Hyundai модель Santa Fe, тип легковий – загальний універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, синього кольору, у сумі 870 356,00 грн. (вісімсот сімдесят тисяч триста п`ятдесят шість гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 703,56 грн. (вісім тисяч сімсот три гривні 56 коп.)
Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 коп.)
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації:   АДРЕСА_1 ;
відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації:    АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 12.02.2026.

Суддя Г.С.Костюченко