ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року
м. Київ
справа № 339/471/24
провадження № 61-11951св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Болехівського міського суду 
Івано-Франківської області, в складі судді Скригун В. В., від 06 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Максюти І. О., Мальцевої Є. Є., від 19 серпня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 2008 року він розлучений, дітей не має. З дитинства має вроджену ваду, що зумовлює постійну потребу у сторонньому догляді, спеціальному харчуванні та ліках. На ці потреби щомісячно необхідно 4 800 грн, крім витрат на харчування та комунальні послуги. 
3. Вказує, що проживав та вів спільне господарство разом зі своїм братом ОСОБА_4 , перебував на утриманні брата, оскільки його власний дохід (державна соціальна допомога) був меншим за необхідні витрати.
4. 06 грудня 2023 року ОСОБА_4 , який брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, загинув.
5. Позивач зазначає, що допомога брата була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування, надавалася систематично понад чотири роки, що свідчить про перебування на утриманні до дня смерті годувальника. Однак на час звернення до суду з цим позовом він ще не звертався до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії у разі втрати годувальника.
6. Він має також інших рідних братів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проживають окремо. Їхні батьки померли. 
7. Посилаючись на те, що встановлення факту необхідно для реалізації права на отримання матеріальних виплат за загиблого військовослужбовця, ОСОБА_1 просив суд встановити факт його перебування на утриманні брата - ОСОБА_4 по день його смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8. Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області 
від 06 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
9. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували факт перебування його на утриманні 
ОСОБА_4 упродовж чотирьох років до 06 грудня 2023 року.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
10. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 серпня 
2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 
2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні його брата - ОСОБА_4 по день смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
11. Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 на час спільного проживання із ОСОБА_4 через свій стан здоров`я тривалий час 
(з 1995 року) не працював і був на повному утриманні свого брата, який систематично надавав позивачу матеріальну допомогу.
12. Оскільки допомога з боку ОСОБА_4 була для позивача основним і постійним джерелом засобів до існування, а також необхідною умовою його матеріального забезпечення, суд апеляційної інстанції вважав, що це підтверджує факт перебування позивача на утриманні ОСОБА_4 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухваливши нове судове рішення про відмову в позові.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14. У вересні 2025 року Міністерство оборони України подало касаційну скаргу на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області 
від 06 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року.
15. Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у жовтні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
16. Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
18. Касаційна скарга мотивована тим, що незважаючи на те, що позивач просить встановити відповідний факт саме для отримання виплат за загиблого військовослужбовця, поза увагою судів залишилось питання про те, чи перебував ОСОБА_1 на утриманні загиблого брата-військовослужбовця в розумінні статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме чи мав позивач як член сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника.
19. Вказує, що за відсутності правових висновків Верховного Суду щодо застосування статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», встановлення юридичного факту перебування на утриманні у цивільному судочинстві з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги або пенсії у разі втрати годувальника за умови відсутності документального підтвердження права на отримання пенсії по втраті годувальника або факту призначення такого виду пенсії, може мати наслідком створення передумов для отримання цих виплат особам, які не відповідають критеріям приписів матеріального закону, а також створення юрисдикційних спорів між судами, які діють за правилами адміністративного та цивільного судочинства, у випадку подальшої відмови суб`єкта владних повноважень у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії по втраті годувальника.
20. Наполягає, що передумовою для виплати одноразової допомоги та пенсії по втраті годувальника є відповідність особи-заявника критеріям статті 
30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21. У листопаді 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фреїшин Т. М., подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, посилаючись на те, що Міністерство оборони України помилково ототожнює право позивача на звернення з позовом про встановлення факту перебування на утриманні загиблого брата-військовослужбовця з вимогами про призначення пенсії по втраті годувальника.
Обставини справи, встановлені судами
22.  ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_4 , який будучи військовослужбовцем Збройних Сил України загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рідними братами ОСОБА_1 також є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
23. Батьки позивача померли. Батько ОСОБА_5 помер 
ІНФОРМАЦІЯ_4 , а мати ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
24. 06 серпня 2023 року ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-санітара гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу 
гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .
25. Згідно з донесенням про смерть (загибель) молодшого сержанта ОСОБА_4 від 01 квітня 2024 року командир військової частини 
НОМЕР_1 повідомив про смерть ОСОБА_4 у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби 06 грудня 2023 року під час ведення бойових дій.
26.  ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: 
АДРЕСА_1 зі своїм братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6.
27. Згідно з довідкою, виданої Козаківським старостинським округом, на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08 січня 2024 року, ОСОБА_1 перебував на утриманні брата ОСОБА_4 .
28. В актах обстеження матеріально-побутових умов проживання 
ОСОБА_1 зазначено, що до смерті брата він перебував на його утриманні, був безробітним, часто хворів і власний його дохід був меншим, ніж необхідні витрати. Акти складені депутатом Болехівської міської ради за участі сусідів.
29. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 11 листопада 2008 року позивача розлучений, дітей не має.
30.  ОСОБА_1 хворіє на палатосхізіс - вроджена вада розвитку 
щелепно-лицевої ділянки. 
31. Крім того згідно медичної карти ОСОБА_1 вбачається, що він переніс інфаркт мозку внаслідок тромбозу церебральних артерій та має рід захворювань: гіпертензивна хвороба серця без застійної серцевої недостатності, гіпертонічна енцефалопатія, повторний ішемічний інсульт, гіпертонічна хвороба 3 ст.
32. Згідно з інформацією КНП «Центр первинної медичної допомоги» Болехівської міської ради Івано-Франківської області» станом на 06 грудня 
2023 року ОСОБА_1 мав порушення функцій організму, а саме переніс 
04 липня 2023 року інфаркт головного мозку, внаслідок тромбозу церебральних артерій. З того часу самостійно не пересувається, не здатний до самообслуговування, потребує постійного догляду.
33. Позивач перебуває на обліку в УПСЗН Болехівської міської ради та йому відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» призначено допомогу з 01 жовтня 2023 року 
по 31 березня 2024 у розмірі - 16 034,40 грн.
Відповідно до довідки від 20 листопада 2024 року позивач отримав за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року 30 139,20 грн державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
34. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 зареєстрована приватним нотаріусом Барабаш Р. С. за заявою позивача, а інші спадкоємці 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від спадщини відмовились.
35. 13 вересня 2024 року нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на недоотримане грошове забезпечення військовослужбовця в сумі 290 003,57 грн.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
36. Згідно зі статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
37. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
38. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
39. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
40. Щодо інших юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, то їх може бути встановлено в судовому порядку, за умов, передбачених частиною другою статті 315 ЦПК України - якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
41. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Ці критерії застосовує Велика Палата Верховного Суду в постановах 
від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
42. Предметом розгляду в цій справі є встановлення факту перебування позивача на утриманні свого рідного брата, який загинув при виконанні обов`язків військової служби. 
43. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли протилежного висновку щодо доведеності позивачем вказаного факту.

44. Однак при цьому суди залишили поза увагою, що метою встановлення факту перебування на утриманні, позивач визначив саме отримання грошових виплат за загиблого брата-військовослужбовця, зокрема одноразової грошової допомоги, та не встановили, чи має юридичне значення для позивача вказаний факт, з урахуванням заявленої мети.
45. За змістом частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі в редакції, чинній на дату смерті  ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.
46. Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім'ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній на 06 грудня 2023 року) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
47. Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця.
48. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і далі в редакції, чинній на дату смерті  ОСОБА_4 06 грудня 2023 року) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
49. Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків (пункт «а» частини четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
50. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
51. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначений у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
52. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23, яка підлягає врахуванню під час розгляду цієї справи відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України, вказано, що для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
53. Положення статті 16-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» свідчать, що для цілей призначення та отримання одноразової грошової допомоги, утриманці визначаються, як члени сім`ї, що мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
54. Аналіз вказаних нормативних актів дає підстави для висновку, що станом на 06 грудня 2023 року законодавець передбачив, що повнолітній брат загиблого військовослужбовця мав право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, якщо він був утриманцем загиблого, тобто мав право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Водночас право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» повнолітній брат мав у випадку, якщо, в розумінні цього закону, був непрацездатним членом сім`ї загиблого військовослужбовця та перебував на його утриманні.
55. У розглядуваній справі суди встановили, що  ОСОБА_1 хворіє, проте матеріали справи не містять відомостей про те, чи є позивач особою з інвалідністю і дату встановлення йому такого статусу, що має важливе значення для правильного вирішення справи.
56. Встановлення цих обставин є передумовою для визначення того, чи мав позивач право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідно чи є він утриманцем загиблого брата-військовослужбовця в розумінні статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що правильно звертає увагу Міністерство оборони України у своїй касаційній скарзі.
57. З огляду на те, що до повноважень Верховного Суду не належить встановлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду для встановлення фактичних обставин, які мають значення для її правильного вирішення.
58. Вказана неповнота щодо встановлених обставин може бути усунена апеляційним судом. Необхідність у направленні справи до суду першої інстанції відсутня.
59. Направляючу справу на новий апеляційний розгляд, колегія суддів відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23, про те, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, окрім як в порядку цивільного судочинства.
60. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
2. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 серпня 
2025 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович