ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6739/25
23 квітня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області №19001-48919696-2025-2 від 03.05.2025 про відмову в призначенні субсидії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відновити порушене законне право на субсидію та призначити ОСОБА_1 житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2025 року;
зобов`язати відповідача відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки у домогосподарстві позивача жодних змін не відбулося, тому субсидія мала бути продовжена автоматично.
Ухвалою судді від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
12.12.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 03.05.2025, позивач зазначає, що є одруженою, проте інформацію про членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства не зазначає, у зв`язку з чим позивачу відмовлено в призначенні субсидії. 
12.12.2025 до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначає, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення про невідновлення субсидії, яка була призначена позивачу з 2023 року, у домогосподарстві позивача не існувало обставин, передбачених законом як підстави для припинення: немає простроченої заборгованості за комунальні послуги, склад домогосподарства не змінився, відомості про доходи та склад сім`ї залишилися незмінними, а тому, призначена субсидія з 2023 року мала бути перепризначена відповідачем і на опалювальний сезон 2025-2026. 
Зазначає, що позивач сплачує ЄСВ, а тому має право на отримання субсидій. 
Ухвалою суду від 29.12.2025 Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.12.2025 про витребування доказів.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .
Позивачка через систему "Портал електронних послуг" Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 08.11.2023 № 377473 про призначення житлової субсидії для оплати житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами вказаної заяви від 08.11.2023 № 377473 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 19001-48919696-2023-1 від 11.12.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні житлової субсидії, з тієї підстави, що у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку та не мають доходів.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржила його в судовому порядку.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі № 500/8282/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 № 500/8282/23 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 19001-48919696-2023-1 від 11.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. 
Листом від 18.10.2024 № 1900-0309-8/51099 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивачку про те, що на викання рішення суду від 06.02.2024 у справі № 500/8282/23, за результатами повторного розгляду заяви від 08.11.2023 № 377473 їй відмовлено у призначенні субсидії, у зв`язку із тим, що на дату звернення згідно з даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у члена сім`ї із складу домогосподарства за період, який враховуються доходи, а саме з 01.04.2023 по 30.09.2023, відсутній дохід у ОСОБА_2 та не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Інформація про факт перебування за кордоном понад 60 днів ОСОБА_2 позивачем при зверненні із заявою про призначення житлової субсидії не зазначалась.
15.10.2024 позивачка, через систему "Портал електронних послуг" Пенсійного фонду України повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою № 391096 про призначення житлової субсидії для оплати житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 19001-48919696-2024-2 від 07.11.2024 позивачці відмовлено у призначенні житлової субсидії, з тієї підстави, що подано недостовірні відомості, які впливають на призначення житлової субсидії та її розмір.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржила його в судовому порядку.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 у справі №500/6960/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні субсидії на підставі її заяви від 08.11.2023 № 377473.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області № 19001-48919696-2024-2 від 07.11.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні субсидії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити субсидію, згідно з поданими ОСОБА_1 заявами від 08.11.2023 № 377473 та від 15.10.2024 № 391096, починаючи з 2023 року.
27.10.2025 позивачем надіслано відповідачу запит з проханням роз`яснити чи буде Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області автоматично продовжено їй житлову субсидію на опалювальний період 2025-2026 років, чи необхідно подавати нову заяву для повторного призначення субсидії. 
У відповідь на звернення, відповідачем листом від 10.11.2025 №8074-8566/Г-02/8-1900/25, повідомлено позивачку, що з 01.05.2025 їй відмовлено у призначенні субсидії, оскільки документи для призначення житлової субсидії подано не в повному обсязі, оскільки згідно заповненої декларації сімейний стан одружена, а відомості про чоловіка у справі не зазначені.
Також позивачці було надіслано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.06.2025 №19001-48919696-2025-2, яким позивачці відмовлено у призначенні житлової субсидії, з тієї підстави, що документи для призначення житлової субсидії подано не в повному обсязі.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 1 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення № 848 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) це положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:
щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме:
- житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком;
- комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами;
щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), та витрат на комунальні послуги в такому будинку;
житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива один раз на рік.
Пунктом 22 Положення № 848 встановлено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства:
які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку);
які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору наймання (оренди) житла (далі - орендарі), за рішенням суду, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги;
які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому без укладеного договору наймання (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами.
У випадках, передбачених абзацами третім і четвертим цього пункту, склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.
Житлова субсидія не може призначатися одночасно і за зареєстрованим місцем проживання особи, і за її задекларованим місцем проживання, і за місцем її фактичного проживання.
Згідно пункту 14 Положення № 848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), зокрема якщо:
у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: 
за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або
нарахований середньомісячний сукупний дохід менше ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або
ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, стосовно яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); або
такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів (крім випадків, зазначених в абзацах дев`ятому - одинадцятому цього підпункту). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування, навчання або догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується відповідними документами, а також дні перебування за кордоном - протягом періоду воєнного стану в Україні та двох місяців після його припинення або скасування. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб в період перебування їх за кордоном не розраховуються.
Відповідно до пункту 50-1 Положення № 848 проведення перевірки достовірності даних, що надійшли від осіб, які звертаються за призначенням житлових субсидій, здійснюється на підставі даних, зокрема отриманих шляхом автоматизованого доступу, з:
Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - про право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок);
Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, - про знищення/пошкодження житлового приміщення (квартири, будинку);
Державного реєстру актів цивільного стану громадян - про державну реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу, народження, смерті осіб;
Єдиного реєстру боржників - про заборгованість за виконавчими провадженнями щодо стягнення аліментів;
Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - про зареєстрованих фізичних осіб - підприємців;
Єдиного державного реєстру внутрішньо переміщених осіб - про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб;
Централізованого банку даних з проблем з інвалідності - про встановлення статусу особи з інвалідністю та групи і підгрупи (за наявності);
Реєстру осіб, які мають право на пільги, що є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру, - про надання пільг;
Структура та формат інформаційних файлів, що передаються та приймаються в порядку взаємодії інформаційних систем, визначаються Мінсоцполітики та Мін`юстом шляхом прийняття спільних рішень, які оформлюються окремими протоколами.
Визначена цим пунктом процедура взаємодії інформаційних систем діє до підключення відповідних інформаційних систем до системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів відповідно до Положення про електронну взаємодію державних електронних інформаційних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 606 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 73, ст. 2455).
Суд проаналізувавши норми Положення № 848 прийшов до висновку, що до складу домогосподарства включаються всі особи, які зареєстровані та (або) задекларовані в житловому приміщенні (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). 
Предметом оскарження у даній справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області № 19001-48919696-2025-2 від 16.06.2025 про відмову в призначенні субсидії, яке прийняте на підставі заяви позивачки від 03.05.2025.
Підставою для такої відмови зазначено: "Документи для призначення житлової субсидії подано не в повному обсязі".
Обґрунтовуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, представник відповідача вказує, що у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 03.05.2025, позивач зазначає, що є одруженою, проте інформацію про членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства не зазначає, у зв`язку з чим позивачу відмовлено в призначенні субсидії.
Щодо наведеного, то суд зауважує, що позивачці виплачувалась субсидія до 30.04.2025.
У відповідності до пунктів 78-80 Положення №848, після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств:
у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому - одинадцятому підпункту 3 пункту 14 цього Положення);
які отримують житлову субсидію за місцем фактичного проживання як внутрішньо переміщені особи у разі виявлення, за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, зміни їх місця проживання;
у складі яких є задекларовані особи;
у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих (задекларованих) осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб;
які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива;
які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг.
Уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому цим Положенням, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення з використанням програмних засобів (в автоматичному режимі) про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61, 62 цього Положення.
Домогосподарствам, зазначеним у пункті 78 цього Положення, призначення житлової субсидії на наступний строк здійснюється після подання нових заяви та декларації.
Як зазначалося вище, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 у справі №500/6960/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні субсидії на підставі її заяви від 08.11.2023 № 377473.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області № 19001-48919696-2024-2 від 07.11.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні субсидії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити субсидію, згідно з поданими ОСОБА_1 заявами від 08.11.2023 № 377473 та від 15.10.2024 № 391096, починаючи з 2023 року 
Приймаючи вказане рішення, суд вказав, що позивачкою надано суду лист управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 17.12.2024 № 2527/28-03 у якому зазначено, що згідно з реєстром Тернопільської міської територіальної громади та картотеки переданої Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області за період з 01.08.2012 по 31.03.2016 та за період з 04.04.2016 по 13.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інформація про реєстрацію інших осіб за вказаною адресою відсутня. 
Зазначив, що відповідачем, будь-яких доказів на спростування інформації у листі управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 17.12.2024 № 2527/28-03 не надано.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що жодних змін у її домогосподарстві не відбулося.
Доказів протилежного суду не надано та судом не здобуто.
Отже, з моменту призначення позивачці субсидії, обставини які впливають на право її отримання не змінилися.
Також, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано ту обставину, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, єдиним джерелом її доходу є пенсія по інвалідності, розмір якої з врахуванням вартості комунальних послуг не дає можливості позивачці належним чином сплачувати їх вартість.
Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачці в призначенні субсидії, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 19001-48919696-2025-2 від 16.06.2025 про відмову у призначенні позивачці субсидії на оплату житлово-комунальних послуг не ґрунтується на дійсних фактичних обставинах справи, прийняте всупереч вимогам чинного законодавства та є протиправним.
Оскільки, за результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачці в призначенні субсидії, суд приходить до переконання про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2025 року.
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Загальноприйняті підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Так, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій.
Як зазначив Верховний Суд: "Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого".
Розглядаючи справу, суд визначає чи була завдана особі моральна шкода. Крім того, суд встановлює розмір відшкодування. Власне, завдання потерпілого або його представника полягає в переконанні суду в необхідності та доцільності відшкодування моральної шкоди.
У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено: в чому полягає ця шкода; якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно; якими доказами вона підтверджується.
Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення.
Слід зауважити, що для вирішення питання щодо відшкодування шкоди обов`язково необхідно встановити наявність одночасно трьох складових: підтвердження факту заподіяної шкоди правам заявника саме внаслідок протиправного діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд звертає увагу на те, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.
Саме по собі твердження позивача про заподіяння йому шкоди не є підставою для стягнення з державного бюджету на його користь моральної шкоди, оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 04.07.2019 у справі № 823/628/17, від 03.09.2020 у справі № 520/3061/19.
З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн, а тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області №19001-48919696-2025-2 від 03.05.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2025 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ 14035769). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.