Справа № 761/38792/23
Провадження № 2/761/850/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Савчук Ю.Н., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бучанського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець Київського виконавчого округу Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 104403 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 8316 грн 00 коп.
На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Лиманським В.Ю. 25 жовтня 2021 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, в межах якого винесено постанови про звернення стягнення на доходи позивача та накладено арешт на грошові кошти.
Позивач вказує на те, що кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначає, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів, які встановлюють безспірність заборгованості, відповідно до Переліку № 1172, такий виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Також зазначає, що заборгованість за кредитним договором стягнута за виконавчим написом поза межами строку позовної давності.
Просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, так як у нотаріуса були відсутні підстави безсумнівно вважати, що борг за кредитним договором існує та саме у тому розмірі, я якому зазначив стягувач, що позивач (боржник) ознайомлений з ним і немає заперечень проти суми заборгованості.
Ухвалою суду від 18.08.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін. Відзив на позов відповідач не надав, інших заяв та клопотань від нього також не надходило.
Зважаючи на відсутність відзиву на позов та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд розглянув справу на підставі письмових матеріалів, поданих позивачем, як передбачено ч.5 ст. 279 ЦПК України.
Судом встановлено, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 104403 про стягнення з ОСОБА_2 , який є боржником за Кредитним договором 00-51379 від 28 листопада 2018 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами №3 від 12 березня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитним договорами №16/21/КГ від 16 червня 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка» заборгованості за кредитним договором 00-51379 від 28 листопада 2018 року.
Строк платежу за Кредитним договором 00-51379 від 28 листопада 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованість проводиться за період з 16.06.2021 року по 02.07.2021 року. Сума заборгованості складає 8316 грн., в тому числі: - прострочена заборгованості за сумую кредиту становить - 3 465,00 грн., - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 4 851 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 8 316 грн.
Приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. 25.10.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 104403 від 15.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.
Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2021, її винесено приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області у місті Сєвєродонецьк.
За змістом ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.
Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.
Як вбачається із Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, Сєвєродонецька міська територіальна громада є тимчасово окупованою.
У зв`язку із введенням воєнного стану та з метою забезпечення примусового виконання рішень на територіях, де це ускладнено або неможливо, Законом України № 3048-IX від 06 травня 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» було передбачено зміну виконавчих округів. На підставі зазначеного закону виконавче провадження, відкрите відносно ОСОБА_2 у Луганській області, було передано до виконавчого округу міста Києва на підставі постанови від 04 липня 2023 року про передачу виконавчого провадження. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лиманським Владиславом Юрійовичем винесено постанову про прийняття до примусового виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1. 
Згідно з інформації про виконавче провадження, отриманої 24.08.2025 року, встановлено, що відносно позивача ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.
19.08.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лиманським В.Ю. було винесено постанову про арешт коштів боржника.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно підпунктом 1.1. пункту 1 Глави 16 розділу ІІ цього Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п.п. 1.2 Порядку)
Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, вимоги до якої визначено підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2).
Отже, законом передбачено, що для стягнення грошей або витребування майна від боржника у зобов`язанні нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому обов`язковим для вчинення виконавчого напису є подання нотаріусу оригіналу нотаріально-посвідченого договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно дост.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Положеннями пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів `в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення оспорюваного виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
Отже, вчиняючи виконавчий напис про стягнення боргу з позивача на користь ТОВ «ФАЙНА ГОТІВКА» заборгованості за кредитним договором № 00-51379 від 28.11.2018 року, приватний нотаріус не врахував того, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що передбачали можливість вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за певним переліком документів. В подальшому з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 Кабінет Міністрів України своєю постановою №480 від 19.04.2022 виключив з Переліку розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Оскільки відповідачем іншого не доведено, суд вважає, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який встановлює заборгованість, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Верховний Суд в постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.
Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем
Таким чином, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд враховує висновки й мотиви Верховного Суду, висловлені в постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) та встановивши відсутність доказів направлення позичальнику стягувачем листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником (позивачем) такого листа, що також не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
При цьому суд зазначає, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
До подібних правових висновків дійшов також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), постанові від 25 березня 2019 року, у справі № 629/3881/16-ц, провадження № 61-31187св18.
Також, позивач наголошує, що до складу заборгованості, яка стягнута за виконавчим написом, входять, у тому числі, штрафні санкції. Проте, відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Разом з тим, штрафні санкції були стягнуті за період, що перевищує 1 рік, а отже поза межами строку позовної давності, що свідчить про незаконність виконавчого напису та порушення приписів ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».
Разом з тим, суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували дати виникнення прострочення зобов`язання. Відсутність таких доказів унеможливлює встановлення факту спливу як загальної, так і спеціальної позовної давності, зокрема щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається із виконавчого напису нотаріуса, заборгованість нарахована за період з 16.06.2021 року по 02.07.2021 року. 
Статтею 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки,визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з відповідних постанов Кабінету Міністрів України. Відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Згідно з п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби(COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» ведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення.
Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, на момент вчинення виконавчого напису строк позовної давності було зупинено.
Суд прийшов до переконання про те, що оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, та зупиненням такого строку на час діє воєнного стану в Україні, який введений з 24.02.2022 та діяв на момент вчинення виконавчого напису, а відтак строк позовної давності не минув.
Таким чином, доводи позивача щодо порушення строків позовної давності є недоведеними та відхиляються судом. Водночас, незважаючи на відхилення зазначених доводів, суд дійшов висновку про наявність інших самостійних підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, кредит було отримано відповідачем у ТОВ «Качай гроші», яке в подальшому відступило право вимоги до боржника ТОВ «ФК «ЕЙС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого згідно Договору Відступлення прав вимоги за кредитним договорами №16/21/КГ від 16 червня 2021 є ТОВ «Файна Готівка»
За змістом ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги до нього за кредитним договором матеріали справи не містять, а відтак у нього існував обов`язок щодо сплати суми заборгованості за кредитним договором на користь первісного кредитора ТОВ «Качай гроші», і таке виконання зобов' язання вважалося б належним в той час, коли за виконавчим написом заборгованість стягнуто на користь ТОВ «Файна готівка».
Позивач довів суду поза розумним сумнівом, що він не був обізнаний ані з сумою боргу, ні зі зміною кредитора у зобов`язанні, а також не мав можливості подати заперечення щодо заборгованості, яка була подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що об`єктивно виключало вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Грисюк О.В.
З врахуванням таких обставин, суд дійшов висновку, що у приватного нотаріуса не було доказів безспірності розміру позикової заборгованості, як немає відповідних доказів і у суду.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно наявних у матеріалах справи документів був укладений кредитний договір №00-51379, який не був нотаріально посвідчений, суд дійшов висновку, що виконавчий напис нотаріуса №104403 від 15.07.2021 року не відповідає вимогам закону, а відтак його вчинено з порушенням прав позивача.
Отже позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Частиною першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір та понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1083,60 грн.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бучанського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець Київського виконавчого округу Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №104403 від 15.07.2021 року, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Файна Готівка» заборгованість в розмірі 8 316 грн., у виконавчому провадженні НОМЕР_2 таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАЙНА ГОТІВКА» на користь ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 1083,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: