ЄУН: 336/1803/26
Провадження №: 2/336/2241/2026 
20.04.26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року          м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Драгун Т.С., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на його ім`я оформлений особовий рахунок. Зазначена квартира не приватизована, була надана позивачу на підставі ордеру на склад сім`ї: ОСОБА_4 – дружину, ОСОБА_3 – доньку, ОСОБА_3 – сина. Всі ці особи на даний час зареєстровані в квартирі, однак відповідач з 2017 року в ній не проживає, його особистих речей в квартирі немає. Оскільки відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною адресою, на нього нараховуються комунальні платежі та квартирна плата, яких він не сплачує. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 . Він добровільно виселився з квартири, не проживає за вказаною адресою, участі у витратах на утримання квартири не бере, не сплачує жодних платежів за квартиру, не слідкує за санітарно-технічним станом квартири, не бере участі у поточному ремонті квартири, його майно в квартирі відсутнє. У зв`язку із тим, що відповідач добровільно не знявся з реєстрації за вказаною адресою та більше восьми років не мешкає за зазначеною адресою, існують підстави для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом, так як без поважних причин не проживає на спірній житловій площі більш ніж 6 місяців. Добровільно відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому виникла необхідність звернутись до суду.
Посилаючись на викладені обставини просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 27.02.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази у справі.
09.03.2026 на виконання ухвали суду від 27.02.2026 з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради до суду надійшла витребувана інформація.
13.03.2026 та 18.03.2026 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову. Зазначив, що оскільки він фактично проживає в іншій країні, то не зможе з`явитись в судове засідання, а тому просить справу розглянути у його відсутності. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, направили на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, розглядати справу за їх відсутності.
08.04.2026 від представника позивача – адвоката Земцової В.О. надійшло клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору – судом.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з положеннями частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 17.11.2010 ОСОБА_2 ОАО «Запорізький сталепрокатний завод» видано ордер на житлову площу, на право зайняття з родиною з чотирьох осіб квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 32,4 кв.м., загальною площею 45,2 кв.м. До складу сім`ї ОСОБА_2 входять: ОСОБА_4 – жінка, ОСОБА_5 – дочка, ОСОБА_3 – син.
Згідно з інформацією, наданою департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради на виконання ухвали суду від 27.02.2026, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . 
У клопотанні про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи, поданих представником позивача ОСОБА_1 , вказано, що ОСОБА_6 не є членом сім`ї ОСОБА_7 , у житловому приміщені зареєстрований, оскільки вона перебуває в комунальній власності, є квартиронаймачем частини квартири загальною площею 23,6 кв.м. До клопотання долучено копії особових рахунків, з яких видно, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мають різні особові рахунки, в яких вказано різну загальну площу.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що є сусідкою позивача, з 2001 по 2017 рік була головою будинкового комітету, наразі є старшою по будинку. Вказала, що ОСОБА_3 з 2017 року в квартирі по АДРЕСА_1 не проживає і не з`являється, оскільки проживає в Канаді. Стверджувала, що якби ОСОБА_3 приїжджав додому, він обов`язково завітав би до неї у гості.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що є сусідкою позивача, перебуває з його сім`єю в дружніх відносинах. Знає, що ОСОБА_3 з 2017 року поїхав за кордон, постійно проживає в Канаді. Вказала, що відносини між ОСОБА_3 та його родиною дружні.
Суд враховує заяву відповідача ОСОБА_3 щодо визнання позову.
Частиною 6 статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Під час розгляду справи знайшов підтвердження факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою з 2017 року, що також підтверджується наданими відповідачем письмовими пояснення у справі.
Тлумачення статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Відповідач, у свою чергу, має довести поважність причин непроживання у жилому приміщенні, існування відповідних перешкод для цього. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 489/2101/23 (провадження № 61-16485 св 23).
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Враховуючи вищевикладене, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, враховуючи, що відповідачем не надано доказів поважності причин непроживання у зазначеній квартирі тривалий строк, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.
У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355 ЦПК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,
У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місяця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: не встановлений, адреса реєстрації місяця проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місяця проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місяця проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя      П.Л. Коваленко