Унікальний номер справи 756/7832/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/2849/2026
Головуючий у суді першої інстанції А. М. Майбоженко 
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

03 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

сторони
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 

відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чепурка Радислава Станіславовича, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року,

у с т а н о в и в:

До Оболонського районного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №23.07.2024-100001505 від 23.07.2024 в розмірі 37 200 грн., з яких сума заборгованості по тілу кредиту станом на 09.12.2024 складає 12 000 грн., по процентам - 16 800 грн., комісії у розмірі 2 400 грн. та неустойці у розмірі 6 000 грн., а також просить стягнути витрати зі сплати судового збору.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.07.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №23.07.2024-100001505 за яким позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 12 000 грн., строком на 140 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконав, не сплачує щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09.12.2024 має заборгованість у загальному розмірі 37 200 грн.
На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2025 року позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №23.07.2024-100001505 від 23.07.2024, яка станом на 09.12.2024 року становить: 12 000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту; 16 800, 00 грн. заборгованості за нарахованими процентами; 2 400, 00 грн. комісії, суд також стягнув з відповідача 2 034, 65 грн. сплаченого позивачем судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Чепурко Р.С. звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до відсутності можливості участі відповідача у судовому розгляді справи, до відсутності у відповідача можливості подавати докази та як наслідок, неможливість надати доводи та докази разом із відзивом на позовну заяву.
Зауважує, що в матеріалах справи наявна довідка «Укрпошти», з якої вбачається, що направлену відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 ухвалу суду від 24.06.2025 повернуто у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою відповідача. Таким чином, на думку представника, суду було достаменно відомо про відсутність відповідача за адресою, зазначеною позивачем в позовної заяві та внаслідок чого відповідач не зможе скористатись правом на подання відзиву на позовну заяву. 
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що судом надавались запити про зареєстроване місце проживання відповідача, але з відповідей, які містяться в матеріалах провадження вбачається, що судом проігноровано той факт, що відповідач не зареєстрований та фактично не проживає за адресою, зазначеною в позові. 
На даний час відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, внутрішньо-переміщеною особою, зареєстрований він в АДРЕСА_2 . Станом на 24.07.2025 перебував в лавах Збройних Сил України, про зміст позовної заяви, ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 24.06.2025, інших матеріалів провадження та оскаржуваного рішення суду вперше дізнався під час ознайомлення з матеріалами справи 11.09.2025. 
Позивачем ТОВ «Споживчий центр», через представника Павленка Д.О. подано до суду відзив на апеляційну скаргу. 
Зазначає, що твердження позивача про порушення судом територіальної підсудності є безпідставними, оскільки відповідач став на облік, як ВПО за новою адресою 29.07.2025, а ухвалою від 24.06.2025 судом було відкрито провадження у справі. 
Отже, на думку позивача, судом було відкрито провадження з дотриманням правил територіальної підсудності. 
У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.07.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №23.07.2024-100001505 за яким позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 12 000 грн., що підтверджується квитанцією про переказ коштів від 23.07.2024, строком на 140 днів, дата повернення 09.12.2024 з дня його надання, зі сплатою процентів, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит.
Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором.
У п. 8 Заявки кредитного договору №23.07.2024-100001505 від 23.07.2024 (кредитної лінії) зазначено: Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 20% від суми Кредиту та дорівнює 2 400 грн. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Вирішуючи спір у даній справі, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 12 000 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 16 800 грн. та комісії у розмірі 2 400 грн. необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача.
Звернувшись з апеляційною скаргою, відповідач стверджує, що не отримував позовної заяви, ухвали про відкриття провадження по справі від 24.06.2025 внаслідок чого не міг реалізувати право на подання відзиву та інші процесуальні права, передбачені законодавством. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з частинами другою-четвертою статті 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить із того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» звернулось 02.06.2025 до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
При зверненні до суду з позовом, ТОВ «Споживчий Центр» вказав останню відому адресу проживання та реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , що була ним зазначена при зверненні до ТОВ «Споживчий центр», укладаючи кредитний договір від 23.07.2024.
Отже, позивачем подавши позовну заяву до суду дотримано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. 
Судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача та отримано відповідь, що згідно з реєстром територіальної громади м. Києва інформація щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 відсутня (а.с. 11). Але, адреса відповідача, зазначена у позовній заяві, була останнім відомим місцем його проживання.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.06.2025 було відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. 
Ухвала суду від 24.06.2025 надіслана відповідачу ОСОБА_1 на адресу зазначену позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_1 (а.с. 16).
Конверт з процесуальними документами суду повернуто до суду без вручення з відміткою про причини не вручення: адресат відсутній за вказаною адресою. (а.с. 17).
Звернувшись з апеляційною скаргою та стверджуючи, що ТОВ «Споживчий центр» зазначено іншу адресу проживання відповідача, яка різниться із його зареєстрованим місцем проживання, ОСОБА_1 додано довідку № 3249-5003749662 про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи, де заначено місце реєстрації останнього: АДРЕСА_2 . Довідка датована 29 липня 2025 року.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження того, що ОСОБА_1 повідомляв кредитора - Товариство про зміну свого фактичного місця проживання, в зв`язку з чим, Товариство могло б зазначити іншу адресу, як його місця проживання, на яку відповідно суд надсилав би процесуальні документи. Адже ОСОБА_1 став на облік як внутрішньо-переміщена особа 29.07.2025, тобто вже після відкриття провадження Оболонським районним судом м. Києва у справі щодо стягнення з нього боргу. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно.
У разі виникнення перешкод, а в даному випадку зміни місця проживання, ОСОБА_1 міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу, а саме адресу його реального проживання.
Це передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати.
Зважаючи на наведене, слід дійти висновку, що доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Доводів по суті оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить, отже рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2025 в цій частині судом не перевіряється. 
Враховуючи зазначене, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не ухвалюється судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чепурка Радислава Станіславовича залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна