ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 420/2827/24
касаційне провадження № К/990/31251/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової Р.Ф., 

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 (суддя Бездрабко О.І.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024 (головуючий суддя - Димерлій О.О., судді - Танасогло Т.М., Осіпов Ю.В.) у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області (далі - Управління) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРУНА ПЛЮС» (далі - Товариство) про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків,
УСТАНОВИВ:
У січні 2024 року Управління звернулося до суду з позовом до Товариства, в якому просило надати дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач послався на наявність податкового боргу з орендної плати та з податку на додану вартість у загальному розмірі 1296593,30 грн. Позивачем неодноразово здійснювались заходи щодо погашення податкового боргу, а саме: виставлена податкова вимога, контролюючий орган звертався до суду з позовами про стягнення податкового боргу, які були задоволені судами, направлялися до банківських установ платіжні вимоги, які були повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю на розрахункових рахунках відповідача грошових коштів, прийняте рішення про опис майна у податкову заставу. Враховуючи, що заходи стягнення не призвели до погашення податкового боргу, позивач на підставі пункту 95.3 статті 95 ПК України звернувся до суду з цим позовом.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 02.04.2024 позов задовольнив: надав Управлінню дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 1296593,30 грн. за рахунок майна Товариства, що перебуває у податковій заставі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином здійснив усі необхідні заходи, що передують зверненню контролюючого органу до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.
Рішення суду першої інстанції було оскаржене в апеляційному порядку ОСОБА_1 з підстав того, що станом на дату звернення Управлінням до суду із даним позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу Товариства за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, власником такого майна була ОСОБА_1 , а не Товариство.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 27.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 залишив без змін.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що не є перешкодою для звернення Управлінням до суду з даним позовом те, що спірне майно перебуває у власності ОСОБА_1 (як іпотекодержателя), оскільки предметом іпотечного договору від 05.07.2013 була гаражно-складська база лише площею 1880,71 кв.м., тоді як загальна її площа перевищує вказану та становить 3785,61кв.м. Тобто, податковий борг Товариства може бути погашений за рахунок майна, який не охоплюється іпотечним договором.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.
Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі скаржник зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328, підпункту «а» пункту 5 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
Зокрема, у касаційній скарзі скаржниця посилається на те, що на дату подання цієї касаційної скарги відсутня правова позиція Верховного Суду щодо можливості (правомірності) надання податковому органу дозволу на погашення податкового боргу платника податків за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі, але належить на час надання такого дозволу іншій особі. При цьому, за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.11.2022 у справі № 820/4255/18, від 18.05.2021 у справі № 808/3183/16, від 23.03.2023 у справі № 520/15977/2020, від 24.02.2023 у справі № 826/17041/14від 02.06.2022 у справі № 826/20199/16, від 01.10.2021 у справі № 440/1449/20, обов`язковою умовою для задоволення позову податкового органу про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків є належність такого майна саме платнику податків на час розгляду питання про надання вказаного дозволу.
ОСОБА_1 зазначає, що суди залишили поза увагою те, що 20.11.2023 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Капустіній Н.О. було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке, в свою чергу, є предметом акту опису майна № 5/15-32-53-08-16 від 23.04.2019. Зазначене свідоцтво було видане ОСОБА_1 у відповідності до статті 49 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акту про передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу Товариства перед ОСОБА_1 , складеного відповідно до умов іпотечного договору від 15.07.2013. При цьому, вказаний факт був достеменно відомий Управлінню, оскільки 21.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою про припинення податкової застави нерухомого майна. Крім того, у провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа № 495/243/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство, про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом припинення податкової застави.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 15.08.2024 відкрив провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 
Позивач та відповідач не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 07.04.2026 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та призначив її до розгляду з 08.04.2026.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов наступних висновків.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій установили, що Товариство перебуває на обліку як платник податків в Управлінні.

Згідно розрахунку податкового боргу станом на 06.07.2023 у Товариства обліковується заборгованість по орендній платі та по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1296593,30 грн., яка виникла в результаті нарахування по податковій декларації від 12.02.2018 на суму 84728,31 грн., по податковому повідомленню-рішенню від 11.06.2018 № 0123111207 на суму 1020,00 грн., по податковій декларації від 12.02.2018 № 9017556518 на суму 169456,59 грн., по податковій декларації від 07.02.2019 № 9014448464 на суму 56485,54 грн., по податковому повідомленню-рішенню від 12.02.2019 № 0032545306 на суму 5513,31 грн., по податковому повідомленню-рішенню від 12.02.2019 № 0032565306 на суму 5513,26 грн., по податковому повідомленню-рішенню від 12.02.2019 № 0032575306 на суму 3099,31 грн., по податковій декларації від 07.02.2019 № 9014448464 на суму 282427,67 грн., по податковій декларації від 11.02.2020 № 9018846140 на суму 84728,31 грн., по податковій декларації від 11.02.2020 № 9018846140 на суму 254184,90 грн., по податковій декларації від 07.02.2021 № 9016382655 на суму 338913,21 грн., по податковому повідомленню-рішенню від 03.01.2019 № 0000395306 на суму 4043,74 грн. та нарахованої пені у розмірі 7506,38 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 у справі № 420/2350/19, яке набрало законної сили 25.07.2019, стягнуто з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих Товариство, суму заборгованості по орендній платі з юридичних осіб на загальну суму 283447,41 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі № 420/1482/20, яке набрало законної сили 01.11.2022, стягнуто з Товариства, а саме: з усіх відкритих рахунків у банках, що обслуговують підприємство, суму боргу по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 293454,27 грн. 

Управління звернулося до банків, обслуговуючих Товариство, щодо списання з розрахункових рахунків відповідача суми податкового боргу, від яких отримало повідомлення про те, що: платіжна інструкція № 309-13-07-05 від 31.03.2023 на суму 94482,47 грн., платіжна інструкція № 310-13-07-05 від 31.03.2023 на суму 94482,47 грн, платіжна інструкція № 311-13-07-05 від 31.03.2023 на суму 94482,47 грн., платіжна інструкція № 312-13-07-05 від 31.03.2023 на суму 97818 грн., платіжна інструкція № 313-13-07-05 від 31.03.2023 на суму 97818,00 грн., платіжна інструкція № 314-13-07-05 від 31.03.2023 на суму 97818,27 грн. повертаються без виконання відповідно до пункту 17 розділу І Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 163, та на підставі пункту 69 розділу V зазначеної Інструкції у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку платника.

23.04.2019 Управлінням було прийняте рішення про опис майна у податкову заставу № 6/11/15-32-53-08, відповідно до якого вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків - Товариства, а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, - також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому.

23.04.2019 податковим керуючим був складений акт опису майна № 5/15-32-53-08-16, згідно якого описане наступне майно Товариства: 1. Гаражно-складська база загальною площею 3785,61 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 261048751103. 

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 281780841 від 28.10.2021, здійсненого на підставі акту опису майна № 5/15-32-53-08-16 від 23.04.2019, виданого Управлінням, обтяження було зареєстроване на об`єкт нерухомого майна: гаражно-складська база; опис обєкта: загальна площа (кв.м.): 3785,61; Опис: гаражно-складська база у складі з: № 1 - гараж, загальною площею 59,1 кв.м., № 2 - майстерня, загальною площею 74,7 кв.м., № 6 - склад, загальною площею 298,5 кв.м., № 7 - цех розливу безалкогольних напоїв, загальною площею 516,0 кв.м., № 10 - адміністративна будівля, загальною площею 328,8 кв.м., № 12 - склад, загальною площею 64,8 кв.м., № 13 - компресорна, загальною площею 98,6 кв.м., № 16 - прохідна, загальною площею 9,6 кв.м., № 17 - ангар, загальною площею 429,21 кв.м., № 18 - артезіанська свердловина, № 19 - насосна, загальною площею 25,5 кв.м., № 20 - вбиральня, загальною площею 1,4 кв.м., № 23 - навіс, № 24 - склад готової продукції, загальною площею 1066,1 кв.м., № 26 - цех розливу води, загальною площею 813,3 кв.м., загальною площею 3785,61 кв.м.; адреса: : АДРЕСА_1 .

Також, матеріали справи містять документи, подані ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції, зокрема:

- свідоцтво від 20.11.2023 (зареєстроване в реєстрі за № 2484), видане приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Кішнір І.В. відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 49 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. 06.11.2023, про те, що ОСОБА_1 на праві власності належить майно, що складається з: гаражно-складської бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у складі: № 1 - гараж, загальною площею 59,1 кв.м., № 2 - майстерня, загальною площею 74,7 кв.м., № 6 - склад, загальною площею 298,5 кв.м., № 7 - цех розливу безалкогольних напоїв, загальною площею 516,0 кв.м., № 10 - адміністративна будівля, загальною площею 328,8 кв.м., № 12 - склад, загальною площею 64,8 кв.м., № 13 - компресорна, загальною площею 98,6 кв.м., № 16 - прохідна, загальною площею 9,6 кв.м., № 17 - ангар, загальною площею 429,21 кв.м., № 18 - артезіанська свердловина, № 19 - насосна, загальною площею 25,5 кв.м., № 20 - вбиральня, загальною площею 1,4 кв.м., № 23 - навіс, № 24 - склад готової продукції, загальною площею 1066,1 кв.м., № 26 - цех розливу води, загальною площею 813,3 кв.м., всього загальною площею 3785,61 кв.м., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач - ОСОБА_1 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало Товариству на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: індексний № 15783975, виданого 31.12.2013, видавник - Реєстраційна служба Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 4160751, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 261048751103; 

- витяг з Державного реєстру речових прав № 355119516 від 20.11.2023 про тип обєкта - складська база, загальною площею 3785,61 кв.м.; 

- матеріали виконавчого провадження № 72093545, у тому числі акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 06.11.2023; 

- заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20.09.2022 у справі № 495/219/22; 

- іпотечний договір від 07.07.2013, укладений між ПАТ «Місто Банк» (іпотекодержатель) та Товариством (іпотекодавець), відповідно до умов якого іпотекодавець з метою часткового забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, зазначене у пункті 1.3 цього договору (пункт 1.1 статті 1 договору); 

- ухвала Господарського суду Одеської області від 22.10.2021 у справі № 916/2400/21 про заміну позивача.

Надаючи оцінку правомірності спірним правовідносинах, Верховний Суд виходить із такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.39, 14.1.155, 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом; податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк; податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з абзацом першим пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 88.1 статті 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

За приписами пунктів 89.1, 89.2, 89.3 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно із підпунктом 87.3.1 пункту 87.3 статті 87 ПК України не може бути використане як джерело погашення податкового боргу платника податків майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

В свою чергу, статтею 90 ПК України встановлено, що пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

За змістом норм статей 2 та 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності на нерухоме майно, зокрема, іпотека, а також заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт.У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Так, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишаючи без змін рішенян суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно із п.1.3 іпотечного договору від 05.07.2013 предметом іпотеки є, зокрема, гаражно-складська база, загальною площею 1880,71кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також, суд апеляційної інстанції вказав, що наведеним пунктом правочину також визначено інші об`єкти нерухомості, однак вони не стосуються спірних правовідносин, а тому апеляційний адміністративний суд їх не перелічує.

Разом з цим, матеріали справи містять витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 281780841 від 28.10.2021, здійснений на підставі акту опису майна № 5/15-32-53-08-16 від 23.04.2019, виданого Управлінням, з описом об`єкта нерухомого майна, зміст якого не підтверджує вказані висновки суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає такі висновки суду апеляційної інстанції передчасними, оскільки вони зроблені без належного встановлення обставин справи, без дослідження наявних у матеріалах справ доказів, оскільки суд апеляційної інстанції достеменно не перевірив та не встанови обставин стосовно складу майна, яке було передано у податкову заставу та майна, на яке було стягнено звернення на предмет іпотеки.

За таких обставин, рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, не відповідає вимогам частин першої-третьої статті 242 КАС щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

У даному випадку Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині дослідження доказів та, з урахуванням встановлених обставин справи, правильного застосування норм матеріального права.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, докази, якими вони підтверджуються та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова