Справа № 466/9284/19 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2906/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 квітня 2026 року м. Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Хоцяновича О.В.,
з участю: заявника  ОСОБА_1 , його представника –
ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 липня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

встановив:
26.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; зобов`язати названий відділ ДВС припинити та скасувати стягнення коштів із соціальної виплати – пенсії по інвалідності; зобов`язати відповідальну особу відкликати постанову державного виконавця ВП №60707587 від 10.09.2021 року, виконавчий лист, наказ про стягнення аліментів №466/9284/19 від 11.11.2019 року з Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області.
В обґрунтування заявлених вимог заявник покликався на те, що на виконанні Тернопільського ВДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться судовий наказ №466/9284/19 від 11 листопада 2019 року, виданий Шевченківським районним судом м. Львова, про стягнення з нього аліментів щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу та заробітку на утримання доньки ОСОБА_3 .
Заявник є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно (інвалід армії), пенсіонером МВС за станом здоров`я. 
26.03.2024 року та 23.06.2025 року він звертався до вказаного відділу ДВС з листами, в яких просив не стягувати кошти із соціальної виплати, призначеної йому довічно, – пенсії по інвалідності, а стягувати тільки з єдиного джерела доходу, яким є заробітна плата, яку він постійно отримує в Білецькій сільській раді на посаді старости Плотицького старостинського округу.
Зазначає, що пенсія по інвалідності не є доходом, проте, державним виконавцем було відмовлено у його проханні щодо припинення стягнення коштів із соціальної виплати – пенсії по інвалідності. 
Вважає такі дії виконавця протиправними. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 липня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_1 , просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити.
Вважає, що судом однобічно і неповністю розглянуто та досліджено всі матеріали справи і винесено рішення, яке суперечить Конституції України та чинному законодавству.
Додає, що суд проігнорував і взагалі не взяв до уваги поданої ним заяви, а також наведених в заяві беззаперечних доказів того, що пенсія по інвалідності згідно Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» – є соціальною виплатою, а не доходом. 
Зазначає, що пенсія по інвалідності не являється доходом, а в судовому наказі №466/9284/19 від 11 листопада 2019 року передбачено чітко і конкретно щомісячне стягнення аліментів в розмірі частки з усіх видів доходу та заробітку і не вказано стягнення з пенсії по інвалідності – як із соціальної виплати, тому що пенсія по інвалідності – це не дохід.
Вказує, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018, справа №1-6/2018 визнано і надано роз`яснення, що пенсії в Україні є соціальними виплатами, а не доходами громадян. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій громадян – визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, а відтак, пенсії не підлягають оподаткуванню, оскільки не є джерелом доходу. 
Наголошує, що рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. 
Додає, що пенсія по інвалідності не є доходом, а соціальною виплатою – компенсацією держави з Державного бюджету чи з Пенсійного фонду України за отримані ушкодження, травми та інше, є джерелом для існування та є гарантованим Конституцією України правом людини на соціальний захист, тому підстав для стягнення коштів з пенсії по інвалідності, як із соціальної виплати, немає. 
В судове засідання апеляційного суду 07.04.2026 року інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 17.04.2026 року о 12:00.
Заслухавши пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, 11 листопада 2019 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу та заробітку, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду – 07.11.2019 року і до досягнення повноліття.
Судовий наказ №466/9284/19 від 11.11.2019 року знаходиться на примусовому виконанні Тернопільського ВДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
Боржник ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно (інвалід армії), пенсіонером МВС за станом здоров`я, у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності.
Постановою головного державного виконавця Тернопільського ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 10.09.2021 року звернуто стягнення на дохід боржника (пенсію), який він отримує у Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що пенсія є тим видом доходу, з якого можуть стягуватися аліменти і таке стягнення відповідає положенням Сімейного кодексу України.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, шостої статті 71 Закону «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи – підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 (з наступними змінами) затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (далі – Перелік).
Так, у пункті 1 Переліку вказано, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі:
14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, серед виплат, з яких не здійснюється утримання аліментів, відсутня пенсія по інвалідності ІІІ групи, яку отримує боржник ОСОБА_1 .
Згаданою постановою також наведено перелік додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, здійснених у грошовій формі, що не підлягають облікові при відрахуванні аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України, серед яких відсутня пенсія по інвалідності ІІІ групи.
Відповідно до роз`яснень Пенсійного фонду України від 10 червня 2016 року, розмір відрахувань аліментів із пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. Надбавка на непрацездатних членів сім`ї є складовою частиною пенсії. Стягнення аліментів провадиться з усієї суми пенсії з урахуванням надбавки на непрацездатних членів сім`ї.
На звернення ОСОБА_1 щодо неправомірності стягнення аліментів із пенсії, 04 квітня та 24 червня 2024 року названим ВДВС надано відповідь у листах №68539 та №107381 про те, що стягнення проводиться у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, що відповідає офіційним роз`ясненням ПФУ.
Пенсія по інвалідності є пенсійною виплатою, яка надається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі стажу та внесків до ПФУ. Перелік доходів (видів грошового забезпечення), що не підлягають облікові при відрахуванні аліментів, та передбачені як Переліком №146, так і Переліком за наказом №316, є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають. Тобто, аліменти стягуються з усіх видів доходів платника, включаючи пенсії, незалежно від їхнього розміру та групи інвалідності.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що єдиним винятком, який може впливати на розмір аліментів при стягненні їх з пенсії, є надбавка на догляд за особою з інвалідністю І групи, яка не враховується при визначенні розміру аліментів.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.03.2021 року у справі №484/1875/19. Аналогічна судова практика відображена у постановах Верховного Суду від 09.07.2020 року (справа №205/3610/18), від 12.01.2021 року (справа №640/13592/20).
ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не довів, що отримувана ним пенсія по інвалідності ІІІ групи є тим видом пенсії, який не можна враховувати при визначенні розміру аліментів на його дитину.
Посилання заявника на положення Податкового кодексу України про те, що пенсії не є доходами громадян і не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, є безпідставними, оскільки такі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Отже, ОСОБА_1 не довів, що Тернопільський відділ ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції безпідставно стягує з його пенсії аліменти на дитину, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення заявлених заявником вимог, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухваленняя, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 17 квітня 2026 року.

Головуючий       С.М. Бойко

Судді:         С.М. Копняк

А.В. Ніткевич