ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/1399/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. (головуючого), Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О., 
представників учасників справи:
позивача - Галдецької Ю. В.,
відповідача - Пащенка М. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Бучанської міської ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 15 травня 2025 року (суддя Підченко Ю.О.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2025 року (колегія суддів у складі: Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Гончаров С.А.)

у справі за позовом Бучанської міської ради
до Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним та скасування рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Бучанська міська рада (далі - Міськрада, позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК, Комітет, відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення від 26 грудня 2024 року № 539-р у справі № 128-26.13/49-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - Рішення).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішення прийняте при недоведеності обставин, які мають значення для справи, які визнано встановленими; за невідповідності висновків, викладених у Рішенні обставинам справи, з огляду на наступне:

- у період 2018-2021 років на території Бучанської міської територіальної громади діяло чотири підприємства, що надавали послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;

- у зв`язку з прийняттям рішення про ліквідацію двох комунальних підприємств у жовтні 2019 року, з метою уникнення аварійних ситуацій, для належного технічного обслуговування та надання якісних послуг з водопостачання та водовідведення споживачам у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина, вирішено передати зовнішні водопровідно-каналізаційні мережі та споруди в таких селах у безоплатне користування Приватному комунально-побутовому підприємству "Теплокомунсервіс" (далі - ПКПП "Теплокомунсервіс");

- об`єкти водопостачання та водовідведення, які передані ПКПП "Теплокомунсервіс", не являють собою в своїй сукупності цілісний майновий комплекс та не мали передаватися в оренду на конкурсних засадах.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

2.1. 26 грудня 2024 року АМК прийняв Рішення у справі №128-26.13/49-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яким визнав дії Міськради, які полягали в передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина в безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс" без проведення конкурсної процедури, передбаченої чинним законодавством, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України від 11 січня 2001 року № 2210-III "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210-III), у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які призвели до недопущення конкуренції на ринках послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

2.2. 16 січня 2025 року Бучанська міська рада отримала копію Рішення.

2.3. Судами попередніх інстанцій та АМК встановлено таке.

2.4. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівшина до 2019 року надавали житлово-комунальне підприємство "Поліське" та комунальне підприємство "Блиставиця-сервіс". Внаслідок ліквідації ЖКП "Поліське" та фінансової неплатоспроможності КП "Блиставиця-сервіс", що призвело до неможливості надання ними послуг з централізованого водопостачання / водовідведення, позивачем було прийнято рішення про передачу в безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс" зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж.

2.5. Зокрема, рішенням Міськради №4061-67-VII від 24 жовтня 2019 року "Про передачу зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина в безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс" з метою запобігання виникнення аварійних ситуацій, належного технічного обслуговування, здійснення діяльності щодо надання якісних послуг з водопостачання та водовідведення споживачам в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина, відповідно до протоколу від 08 жовтня 2019 року №13 засідання ради громади села Гаврилівка та села Тарасівщина Бучанської міської ради, передано в безоплатне користування для здійснення діяльності щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення зовнішні водопровідно-каналізаційні мережі та споруди в селах Гаврилівка, Тарасівщина та Блиставиця ПКПП "Теплокомунсервіс".

2.6. Конкурс на право отримання в оренду вказаних об`єктів водопостачання та водовідведення не проводився.

2.7. Рішенням Міськради від 26 березня 2020 року №4736 "Про затвердження актів прийому-передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина та прийняття в безоплатне користування ПКПП "Тепокомунсервіс" визначено перелік майна, переданого в безоплатне користування, зокрема: артсвердловина, насосний агрегат, мережні насоси, водонапірна башта, трансформаторна підстанція, трансформатор, лічильник електроенергії, водопровідні мережі по селу, каналізаційні наружні мережі. Одночасно передано таку технічну документацію: паспорти свердловин, технічні паспорти на виробничі будинки артсвердловин, технічний паспорт на виробничий будинок будівлі водопідготовки, технічний паспорт на виробничий будинок каналізаційної насосної станції.

2.8. Відповідно до пункту 1 рішення Міськради від 05 березня 2024 року №4217-56-VІІІ "Про передачу зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина комунальному підприємству "Бучасервіс" (далі - КП "Бучасервіс")" вирішено передати зовнішні водопровідно-каналізаційні мережі та споруди в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина та об`єкт "Водяна-насосна станція", розмішений за адресою: вул. Тургенівська, 28 в м. Буча, у господарське відання КП "Бучасервіс" терміном до 01 квітня 2024 року.

Згідно з пунктом 7 вказаного Рішення №4217-56-VІІІ рішення Бучанської міської ради від 24 жовтня 2019 року №4061-67-VІI "Про передачу зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина в безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс" визнано таким, що втратило чинність.

2.9. Між директором ПКПП "Теплокомунсервіс" та начальником КП "Бучасервіс" 01 квітня 2024 року підписано акт прийому-передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина.

2.10. Отже, порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях Міськради припинено.

3. Короткий зміст судових рішень

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

3.2. Суд першої інстанції дійшов висновку, що законодавством, чинним на дату передачі Міськрадою зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина в безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс", передбачена можливість передачі в оренду цілісного (єдиного) майнового комплексу у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, а не в безоплатне користування. При цьому передача в оренду має відбуватися за результатами проведеного конкурсу. 

3.3. Суд першої інстанції встановив, що з огляду на перелік переданого Міськрадою майна, яке до передачі ПКПП "Теплокомунсервіс" забезпечувало здійснення господарської діяльності в кожному із населених пунктів, це майно, являлось єдиним (цілісним) майновим комплексом у відповідності до чинного законодавства для кожного з цих населених пунктів. У даному випадку мова йде не про загальний (сукупний) цілісний майновий комплекс для трьох сіл, а про цілісні майнові комплекси в кожному населеному пункті, про що було зазначено в пункті 114 Рішення. Тобто, майно, що було передано, становило господарський об`єкт із завершеним циклом виробництва (надання послуг), оскільки в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина до передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж в користування ПКПП "Теплокомунсервіс" послуги централізованого водопостачания та централізованого водовідведення надавали КП "Поліське" та КП "Блиставиця-сервіс", а після передачі ПКПП "Теплокомунсервіс" одразу почало надавати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в зазначених селах місцевим споживачам. Тобто, послуги в населених пунктах надавались безперервно. В ході розгляду справи Комітетом встановлено, що в період передачі Міськрадою об`єктів водопостачання та водовідведення в межах Київської області діяли інші суб`єкти господарювання, які могли бути потенційними учасниками конкурсу. При цьому, ПКПП "Теплокомунсервіс" отримало переваги під час здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не завдяки власним досягненням, здобутим у результаті участі у відповідній конкурсній процедурі, а за рахунок зовнішніх чинників, якими в цьому випадку є вплив органу місцевого самоврядування, наділеного владними повноваженнями.

3.4. Таким чином, на переконання місцевого господарського суду, Комітетом доведено наявність в діях Міськради, які полягали у непроведенні конкурсу, порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а отже Рішення є обґрунтованим та висвітлює всі обставини справи. У свою чергу, Міськрадою не доведено підстав для визнання недійсним та скасування Рішення.

3.5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2025 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

3.6. Колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновками місцевого господарського суду та відхилила доводи скаржника про помилковість посилання в Рішенні на Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна", оскільки на час прийняття рішення Міськради, яким було передано об`єкти ПКПП "Теплокомунсервіс", вказаний Порядок ще не був прийнятий. Суд апеляційної інстанції зазначив, що згаданий Порядок не був покладений в основу Рішення.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15 травня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2025 року у справі № 910/1399/25, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

4.2. Підставою касаційного оскарження Міськрада зазначила пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

5. Рух справи в суді касаційної інстанції

5.1. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2025 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.

5.2. Ухвалою від 17 грудня 2025 року Верховний Суд касаційну скаргу Міськради на підставі частини другої статті 292 ГПК України залишив без руху у зв`язку із неналежним обґрунтуванням наведених у скарзі підстав касаційного оскарження. Скаржнику надано строк для усунення зазначених недоліків.

5.3. Міськрада усунула недоліки касаційної скарги у встановлений Верховним Судом строк.

5.4. Ухвалою від 13 січня 2026 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Доводи касаційної скарги Міськради

6.1. В обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, позивач зазначає про те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права у зв`язку із відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, пункту 6 частини першої статті 1 Закону України від 10 квітня 1992 року №2269-XII "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон №2269-XII) у системному зв`язку зі: статтею 191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частиною першою статті 4 Закону №2269-XII, Законом України від 21 жовтня 2010 року № 2624-VI "Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності" (далі - Закон № 2624-VI), у правовідносинах щодо передачі органом місцевого самоврядування окремих зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у безоплатне користування без проведення конкурсної процедури та визначення таких об`єктів як єдиного (цілісного) майнового комплексу.

6.2. Позивач зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з передачею Міськрадою у безоплатне користування окремих інженерних об`єктів водопостачання та водовідведення (свердловин, насосного обладнання, трубопроводів); без передачі земельних ділянок, без формування балансу, без створення підприємства або його структурного підрозділу; без укладення договору оренди та без проведення конкурсної процедури. Зазначене майно було помилково кваліфіковано судами першої та апеляційної інстанцій як єдиний (цілісний) майновий комплекс, що стало підставою для застосування спеціального конкурсного законодавства.

6.3. Позивач вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували пункт 6 частини першої статті Закону №2269-XII, оскільки ототожнили окремі об`єкти інженерної інфраструктури з єдиним майновим комплексом, не встановили обов`язкових ознак цілісного майнового комплексу (зокрема, організаційної та господарської завершеності, прав на земельні ділянки, можливості функціонування як підприємства або структурного підрозділу).

6.4. При цьому відсутність правової позиції Верховного Суду щодо зазначеного питання призводить до неоднакового застосування судами норм законодавства та створює правову невизначеність для органів місцевого самоврядування щодо можливості передачі інженерних мереж без їх автоматичного віднесення до цілісного майнового комплексу. Формування Верховним Судом висновку щодо критеріїв віднесення об`єктів водопровідно-каналізаційного господарства до цілісного майнового комплексу є необхідним для забезпечення єдності судової практики та принципу правової визначеності.

7. Заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача

7.1. У відзиві на касаційну скаргу Міськради Комітет просить відмовити у її задоволенні, а судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін.

7.2. Вважає, що наведені позивачем у касаційній скарзі доводи фактично стосуються переоцінки доказів, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, що не належить до повноважень Верховного Суду як суду "права".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права

8.1. Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 2210-III антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

8.2. Згідно з пунктом 3 статті 50 Закону № 2210-III порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

8.3. Відповідно до частини п`ятої статті 60 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції від 20 жовтня 2019 року) органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

8.4. Відповідно до частин першої, шостої статті 1 Закону №2269-XII (в редакції від 20 жовтня 2019 року, чинній на час прийняття Міськрадою рішення про передачу зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс") цей Закон регулює: організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Відносини оренди об`єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом № 2624-VI.

8.5. За статтею 3 Закону №2269-XII відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

8.6. Згідно з частиною першою статті 4 Закону №2269-XII об`єктами оренди за цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс. Грошові кошти та цінні папери з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості орендодавець надає орендареві на умовах кредиту за ставкою рефінансування Національного банку України, а інші оборотні матеріальні засоби викуповуються орендарем. Порядок викупу оборотних матеріальних засобів та використання грошових коштів, одержаних від їх викупу, а також грошових коштів, наданих орендареві на умовах кредиту відповідно до цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України; нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації); захисні споруди цивільного захисту із збереженням їх цільового призначення, крім зазначених у частині другій цієї статті. Нерухоме майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів і органів доходів і зборів, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій, може бути передано в оренду без права викупу орендарем та передачі в суборенду.

8.7. Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2624-VI (в редакції від 20 жовтня 2019 року) дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані з: передачею в оренду цілісних майнових комплексів підприємств, їхніх структурних підрозділів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності; господарським використанням об`єктів оренди відповідно до цього Закону.

8.8. За статтею 3 Закону № 2624-VI (в редакції від 20 жовтня 2019 року) рішення про передачу в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності, приймають: стосовно об`єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади села, селища, міста, - відповідні сільські, селищні, міські ради; стосовно об`єктів, що перебувають у спільній власності територіальних громад і в управлінні районної, обласної ради, - відповідна районна, обласна рада за дорученням відповідних рад територіальних громад.

8.9. У статті 5 Закону № 2624-VI (в редакції від 20 жовтня 2019 року) зазначено, що передача об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебуває у комунальній власності, в оренду здійснюється за ініціативою фізичних та юридичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до Закону, або виконавчих органів сільських, селищних, міських рад чи місцевих органів виконавчої влади.

Заяву (подання), в якій міститься ініціатива щодо передачі об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебуває у комунальній власності, в оренду, заінтересовані особи (органи) подають відповідній раді, визначеній статтею 3 цього Закону, для розгляду на черговій сесії ради. За результатами розгляду заяви (подання) рада приймає рішення про пропозицію передачі об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення в оренду або про відмову в його передачі в оренду.

При прийнятті рішення про пропозицію щодо передачі об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебуває у комунальній власності, в оренду або про відмову в його передачі в оренду одержання висновків органів АМК про можливість оренди та про умови договору оренди не є обов`язковим.

У разі прийняття відповідною радою, визначеною статтею 3 цього Закону, рішення про пропозицію передачі в оренду об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебуває у комунальній власності, здійснюється організаційно-технічна підготовка цього об`єкта до передачі в оренду. Після завершення такої підготовки оголошується конкурс на право отримання об`єкта в оренду.

8.10. У частинах чотирнадцятій та шістнадцятій статті 7 Закону № 2624-VI зазначено, що переможцем конкурсу визнається учасник, який запропонував найкращі умови здійснення оренди відповідно до умов конкурсу. У разі якщо під час проведення конкурсу на право отримання в оренду об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебуває у комунальній власності, з`ясується, що після закінчення встановленого строку реєстрації учасників конкурсу зареєстровано лише одного учасника, відповідна рада на підставі висновку конкурсної комісії може прийняти рішення про визнання цього учасника переможцем конкурсу.

8.11. Відповідно до частин другої, п`ятої, шостої статті 2 Закону України від 03 жовтня 2019 року № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон № 157-IX, у первинній редакції, чинній на час передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс") передача в оренду майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону. Оренда здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності; державного регулювання та контролю; врахування особливостей об`єктів державної та комунальної форм власності; захисту економічної конкуренції; створення сприятливих умов для залучення інвестицій; повного, своєчасного, достовірного інформування про об`єкти оренди та порядок передачі їх в оренду; забезпечення конкурентних умов оренди та інших видів договорів. Відносини оренди об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом № 2624-VI.

8.12. За змістом статей 1, 3 Закону № 157-IX об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, єдині майнові комплекси підприємств, їхніх відокремлених структурних підрозділів. Єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу (єдиний майновий комплекс) - усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інші позначення та права, включаючи права на земельні ділянки.

8.13. У частині другій статті 9 Закону № 157-IX зазначено, що забороняється передавати державне або комунальне майно в безоплатне користування або позичку.

8.14. За статтею 191 ЦК України (в редакції від 17 жовтня 2019 року) підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об`єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

8.15. Згідно зі статтею 59 Закону № 2210-III підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним та скасування Рішення АМК про порушення Міськрадою законодавства про захист економічної конкуренції (вчинення антиконкурентних дій, які призвели до недопущення конкуренції на ринках послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення).

9.2. Порушення, встановлене в Рішенні АМК, полягає у тому, що Міськрада без проведення конкурсу передала зовнішні водопровідно-каналізаційні мережі та споруди у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина у безоплатне користування приватному підприємству - ПКПП "Теплокомунсервіс", чим порушила вимоги закону.

9.3. Натомість Міськрада, зазначаючи про наявність визначених статтею 59 Закону № 2210-III підстав для визнання недійсним та скасування Рішення, стверджує про те, що передане у безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс" майно не можна вважати цілісним майновим комплексом, тому вимоги чинних на той час законів №2269-XII, 2624-VI не визначали для такого майна обов`язковість проведення конкурсу з метою передачі в оренду. Метою передання зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина у безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс" було уникнення аварійних ситуацій внаслідок ліквідації двох комунальних підприємств, забезпечення належного технічного обслуговування та надання якісних послуг з водопостачання та водовідведення споживачам у вказаних селах. Водночас АМК, визначаючи вказані дії як порушення конкурентного законодавства та врахувавши інформацію Фонду державного майна України та Міністерства розвитку громад та територій України, застосував норми законодавства, що почало діяти пізніше за дату вчинення Міськрадою відповідних дій.

9.4. У касаційній скарзі Міськрада, вказуючи на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про наділення зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж у трьох селах ознаками цілісного майнового комплексу (або трьох окремих цілісних майнових комплексів) та поширення на спірні правовідносини положень Закону № 2624-VI, вважає необхідним формування Верховним Судом висновку щодо правильного застосування пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2269-XII у зв`язку зі: статтею 191 ЦК України, частиною першою статті 4 Закону №2269-XII, Законом № 2624-VI, у правовідносинах щодо передачі органом місцевого самоврядування окремих зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у безоплатне користування без проведення конкурсної процедури та визначення таких об`єктів як єдиного (цілісного) майнового комплексу.

9.5. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

9.6. Також Верховний Суд наголошує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, він виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

9.7. Верховний Суд позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

9.8. Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

9.9. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

9.10. Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

9.11. Проаналізувавши доводи касаційної скарги Міськради, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що вони в основному пов`язані зі здійсненням повторного дослідження та переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, який здійснює виключно перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених обставин справи.

9.12. Так, судами попередніх інстанцій у цій справі встановлено, що перелік переданого Міськрадою ПКПП "Теплокомунсервіс" майна повністю забезпечував здійснення господарської діяльності з водопостачання та водовідведення у трьох населених пунктах: селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина. Суди виснували, що оскільки у вказаних селах до передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж в користування ПКПП "Теплокомунсервіс" послуги централізованого водопостачания та централізованого водовідведення надавали КП "Поліське" та КП "Блиставиця-сервіс", а після передачі ПКПП "Теплокомунсервіс" одразу почало надавати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в зазначених селах місцевим споживачам (тобто, послуги в населених пунктах надавались безперервно), майно, що було передано, слід розглядати як господарський об`єкт із завершеним циклом виробництва (надання послуг) в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина.

9.13. Вказані обставини позивачем у справі спростовані не були.

9.14. Закон №2269-XII визначає цілісним майновим комплексом підприємства господарський об`єкт із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

9.15. Згідно із Законом № 157-IX єдиним майновим комплексом державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу (єдиний майновий комплекс) є усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інші позначення та права, включаючи права на земельні ділянки.

9.16. При цьому як Закон №2269-XII, чинний на час прийняття Міськрадою рішення про передачу водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс", так і Закон № 157-IX, чинний на час здійснення вказаної передачі майна у користування ПКПП "Теплокомунсервіс", визначали, що відносини оренди об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності, регулюються з урахуванням особливостей, передбачених Законом № 2624-VI.

9.17. За Законом № 2624-VI передача в оренду цілісних майнових комплексів підприємств, їхніх структурних підрозділів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на конкурсних засадах.

9.18. Також Верховний Суд звертає увагу, що норми законів №2269-XII, 157-IX в редакціях, чинних час виникнення / існування спірних правовідносин, передбачали оголошення конкурсу на право оренди також і у випадках передачі в оренду окремого індивідуально визначеного майна підприємств, а норми Закону № 157-IX, що діяли на час передачі Міськрадою майна у безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс", прямо забороняли таку передачу комунального майна в безоплатне користування.

9.19. Посилання позивача на невиділення ним в натурі та непередачу ПКПП "Теплокомунсервіс" земельних ділянок, на яких розташовані водопровідно-каналізаційні мережі та споруди, а також нескладення розподільчого / передавального балансу, відсутність керівних органів, відсутність реєстрації майна в реєстрі речових прав тощо не може розглядатися як відсутність ключових ознак цілісного майнового комплексу, оскільки такими є, у першу чергу, завершений цикл виробництва, у даному випадку, забезпечення здійснення господарської діяльності з водопостачання та водовідведення у трьох селах.

9.20. З огляду на викладене, в контексті встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, Верховний Суд не вбачає неправильного застосування судами положень Закону № 2624-VI та погоджується з їхніми висновками про те, що передача Міськрадою об`єктів водопостачання та водовідведення у трьох селах у безоплатне користування ПКПП "Теплокомунсервіс", без проведення конкурсу, суперечить вказаному Закону та становить порушення конкурентного законодавства, визначене у Рішенні АМК.

9.21. Натомість доводи касаційної скарги стосовно необхідності формування висновку Верховного Суду щодо критеріїв віднесення об`єктів водопровідно-каналізаційного господарства до цілісного майнового комплексу у розумінні ЦК України та законів №2269-XII, 2624-VI, визначення їх організаційної та господарської завершеності, можливості функціонування як підприємства або структурного підрозділу тощо, колегія суддів відхиляє, оскільки це напряму стосується дослідження доказів у кожній конкретній справі.

9.22. При цьому відповідно до частин першої - третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

9.23. Суди попередніх інстанцій встановили, що майно, яке до передачі ПКПП "Теплокомунсервіс" забезпечувало здійснення господарської діяльності у селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина, являлось єдиним (цілісним) майновим комплексом у відповідності до чинного законодавства для кожного з цих населених пунктів, оскільки становило господарський об`єкт із завершеним циклом виробництва (надання послуг). При цьому суди зазначили, що Міськрада не надала належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 ГПК України на спростування зазначених обставин.

9.24. Верховний Суд не може встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій. З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду вважає відсутніми правові підстави для формування висновку щодо визначених скаржником питань.

9.25. З урахуванням цього наведена Міськрадою підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України (неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права внаслідок відсутності висновку Верховного Суду щодо правильного застосування положень статей 1, 4 Закону №2269-XII) у зв`язку з нормами статті 191 ЦК України та положеннями Закону № 2624-VI у подібних правовідносинах (щодо передачі органом місцевого самоврядування окремих зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у безоплатне користування без проведення конкурсної процедури та визначення таких об`єктів як єдиного (цілісного) майнового комплексу)) не знайшла свого підтвердження під час касаційного провадження.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. Згідно із частиною першою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10.2. Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку із чим підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

11. Судові витрати

11.1. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Бучанської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15 травня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2025 року у справі № 910/1399/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Л. Власов

Суддя І. В. Булгакова

Суддя Т. М. Малашенкова