Справа № 420/4524/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 26.12.2025 № 510312000006276 про відкликання посвідки на тимчасове проживання, виданої ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дію посвідки на тимчасове проживання Позивачки, а в разі неможливості — повторно розглянути питання щодо її чинності з урахуванням правової оцінки суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не подавала недостовірних документів, не здійснювала фіктивного працевлаштування та не мала наміру ухилятися від виконання вимог законодавства. Прострочення подання підписаного договору становило лише кілька днів та було зумовлене об`єктивними обставинами. Водночас наслідком стало припинення її права на законне перебування в Україні, що є надмірним та непропорційним втручанням у її правовий статус. Крім того, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний забезпечити особі реальну можливість усунути недоліки поданих документів. Поетапне формування нових зауважень без одночасного повідомлення повного переліку недоліків фактично позбавило Позивачку можливості реалізувати своє право на належне виконання вимог законодавства, що суперечить принципам належного адміністративного провадження. Станом на момент звернення до суду роботодавцем Позивачки підготовлено та згодом буде подано пакет документів для повторного отримання дозволу на застосування праці іноземця в установленому законом порядку. Зазначене підтверджує відсутність наміру ухилятися від вимог законодавства та свідчить про добросовісну поведінку Позивачки і роботодавця, спрямовану на приведення правового статусу у повну відповідність до законодавства України. За таких обставин застосування до Позивачки крайнього заходу у вигляді відкликання посвідки на тимчасове проживання та обов`язку залишити територію України протягом семи днів є передчасним, непропорційним та таким, що порушує принцип справедливого балансу між інтересами держави та правами особи.
Ухвалою від 18.02.2026 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 420/4524/26 – повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою від 20.02.2026 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Ухвалою від 23.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Ухвалою від 24.02.2026 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 19.03.2026 року, що занесена до протоколу засідання, продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивач отримала посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строком дії до 08.03.2026 на підставі працевлаштування 04/04. 25.12.2025 до ГУ ДМС в Одеській області надійшов лист Одеського обласного центру зайнятості № 4857/08.03-01-25/42-25 від 24.12.2025 про відкликання (скасування) дозволу від 09.09.2025 № 3589 виданого роботодавцю ТОВ «ТОХА ТАРГЕТ ГРУП» (код ЄДРПОУ 45733828) на застосування праці громадянина Узбекистану ОСОБА_1 для роботи на посаді продавця продовольчих товарів. Зазначено, що відповідно до ст. 76 Закону України «Про адміністративну процедуру» внаслідок відкликання дозвіл втрачає чинність. Оскільки дозвіл на застосування праці є правовою підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання (згідно зі ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців»), його відкликання (скасування) автоматично анулює підставу для перебування іноземця в Україні. Тобто, чинним законодавством визначено, що рішення про відкликання посвідки на тимчасове проживання в даному випадку є похідним (автоматичним наслідком) від відкликання (скасування) дозволу на застосування праці іноземця компетентним на те органом. Будь – які відомості про оскарження та нечинність рішення про відкликання (скасування) дозволу громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_2 на застосування праці іноземця від 09.09.2025 № 3589, прийнятого Одеським обласним центром зайнятості на час прийняття ГУ ДМС в Одеській області оскаржуваного рішення від 26.12.2025 № 510312000006276 про відкликання посвідки на тимчасове проживання відсутні. Крім того, термін дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого позивачу Одеським обласним центром зайнятості 09.09.2025 за № 3589, який відкликаний органом, що його видав, сплив 08.03.2026. Термін дії виданої ГУ ДМС в Одеській області посвідки на тимчасове проживання також не може перевищувати строк дії дозволу та сплив 08.03.2026. Враховуючи викладене, позовні вимоги про поновлення дії посвідки на тимчасове проживання 09.03.2026 втратили суб`єктивні матеріальні чи нематеріальні блага або законний інтерес на захист якого подано позов.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відтак, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Республіки Узбекистан.
09.09.2025 року Одеським обласним центром зайнятості видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл № НОМЕР_2 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, дійсний до 08.03.2026 року.
05.11.2025 року громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого Одеським обласним центром зайнятості 09.09.2025 за № 3589 та дійсним до 08.03.2026.
На підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого Одеським обласним центром зайнятості 09.09.2025 за № 3589 та дійсним до 08.03.2026, ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про оформлення посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_2 терміном дії до 08.03.2026. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строком дії до 08.03.2026 року.
Листом № 4857/08.03-01-25/42-25 від 24.12.2025 року Одеським обласним центром зайнятості повідомлено ГУ ДМС в Одеській області про відкликання (скасування) дозволів, зокрема, № 3589 від 09.09.2025, виданого роботодавцю ТОВ «ТОХА ТАРГЕТ ГРУП» на застосування праці громадянки ОСОБА_4 .
26.12.2025 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення № 510312000006276 про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 .
Позивач, не погоджуючись з рішенням про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , звернувся до суду з даним позовом. 
Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.
Згідно ч. 3, 4 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій – п`ятнадцятій, вісімнадцятій, двадцятій і двадцять четвертій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.
Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця або резидента Дія Сіті повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу, про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту), гіг-контракту з таким іноземцем або особою без громадянства, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України.
Для іноземців та осіб без громадянства, працевлаштування яких відповідно до законодавства України здійснюється без дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, замість такого дозволу подається трудовий договір (контракт), гіг-контракт, а для осіб, які мають статус закордонного українця, - трудовий договір (контракт), гіг-контракт та посвідчення закордонного українця.
Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 28.04.2018, затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (надалі - Порядок №322).
Згідно з пунктом 1 Порядку №322, посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Згідно з п. 2, 3 Порядку № 322, посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто.
Відповідно до п. 4 Порядку № 322, посвідка видається на строк відповідно до поданих документів, але не більш як на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.
Іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування, посвідка видається на період роботи в Україні, який зазначається в дозволі на застосування праці.
Згідно п. 63 Порядку №322, посвідка скасовується ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:
1) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про відкликання посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;
2) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;
3) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;
4) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;
5) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;
6) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій-вісімнадцятій і двадцять третій статті 5 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;
7) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про відкликання виданої посвідки;
8) у разі відкликання або визнання недійсним рішення про визнання особою без громадянства;
9) коли вона втрачена або викрадена;
10) не повернута після смерті особи;
11) коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку;
12) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 64 Порядку № 322, рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки приймається Головою ДМС або уповноваженою ним особою, керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її відкликання або визнання недійсною.
Рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки формується засобами Реєстру та підписується шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису. У випадку відсутності технічної можливості підписання рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису таке рішення підписується власноручно та сканується особою, яка його підписала, до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.
Згідно п. 65 Порядку №322, копія рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки із зазначенням причин її відкликання або визнання недійсною надсилається ДМС, територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства на адресу особистої електронної пошти або рекомендованим листом (у разі відсутності електронної пошти) невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів з дня його прийняття (крім випадку, визначеного підпунктом 10 пункту 63 цього Порядку).
Копія листа (із вихідним номером та датою), яким надіслано повідомлення про відкликання або визнання недійсною посвідки, сканується до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.
Відповідно до п. 66 Порядку № 322, ДМС, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дня прийняття рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки інформує про це Адміністрацію Держприкордонслужби з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система “Аркан”), або шляхом надсилання листа.
У разі надсилання листа його копія (із вихідним номером та датою) сканується до заяви-анкети із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до підпункту 6 пункту 63 Порядку №322, а саме якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій-вісімнадцятій і двадцять третій статті 5 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся.
Так, з матеріалів справи встановлено, що листом № 4857/08.03-01-25/42-25 від 24.12.2025 року Одеським обласним центром зайнятості повідомлено ГУ ДМС в Одеській області про відкликання (скасування) дозволів, зокрема, № 3589 від 09.09.2025, виданого роботодавцю ТОВ «ТОХА ТАРГЕТ ГРУП» на застосування праці громадянки Узбекистану ОСОБА_3 .
Отже, з огляду на вищезазначені правові приписи, у зв`язку із відкликанням (скасуванням) дозволу № 3589 від 09.09.2025, виданого роботодавцю ТОВ «ТОХА ТАРГЕТ ГРУП» на застосування праці громадянки Узбекистану ОСОБА_3 , прийняття відповідачем спірного рішення відповідає приписам підпункту 6 пункту 63 Порядку №322.
При цьому, за наявності чинного наказу Одеського обласного центру зайнятості про відкликання (скасування) дозволу № 3589 від 09.09.2025, у відповідача ГУ ДМС в Одеській області, як територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який видав позивачу посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 строком дії до 08.03.2026 року,, не було дискреційних повноважень щодо вибору двох чи більше варіантів поведінки, оскільки єдиним можливим рішенням, за факту скасування дозволу на застосування праці іноземця, який подавався іноземцем для оформлення посвідки, було прийняття Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області рішення № 510312000006276 від 26.12.2025 року про відкликання посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з тим, позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень при вирішенні питання про відкликання посвідки на тимчасове проживання, у зв`язку зі скасуванням дозволу на застосування праці іноземця, який подавався іноземцем для оформлення такої посвідки, які б могли вплинути на прийняття оскаржуваного рішення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", §58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).
З огляду на викладене, суд вважає, що ГУ ДМС в Одеській області правомірно прийняло рішення № 510312000006276 від 26.12.2025 року, тобто відповідач діяв добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 26.12.2025 № 510312000006276 та наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Вимоги щодо зобов`язання поновити дію посвідки на тимчасове проживання Позивачки, а в разі неможливості — повторно розглянути питання щодо її чинності з урахуванням правової оцінки суду не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, – відмовити.
Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк

.