Справа № 946/5770/24 
Провадження № 2/946/1810/25 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Смокіної Г.І.,
за участю секретаря судового засідання – Вітенко А.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 представник ОСОБА_1 – адвокат Максименко О.А. звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 8000,00 грн, мотивуючи тим, що 13.07.2014 між ОСОБА_1 та адвокатом Максименком О.А. була укладена угода про надання правової допомоги за № 106. За надання правової допомоги сторони встановили погодинну оплату з розрахунком 800,00 грн/год. Орієнтовна сума угоди є 8000,00 грн, що складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Фактично на оплату гонорару понесено 8000,00 грн.
28.11.2025 від представника відповідача – адвоката Янковської О.П. надійшли заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, згідно з якими з огляду на акт надання правової допомоги сума витрат в частині позбавлення батьківських прав становить 5400 та задоволенню не підлягає, оскільки у задоволенні вимог в цій частині позивачці відмовлено. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів відповідачем визнані, складення позову та участь у судових засіданнях в цій частині не є складною роботою, тому вважає, що стягненню підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 2600 (8000-5400) грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 270 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи заяви, суд дійшов такого висновку.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2025 № 946/5770/24 позовні вимоги задоволено частково.Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.07.2024 до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . У задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав відмовлено.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що представником позивачки – адвокатом Максименком О.А. 25.11.2025 у строки, передбачені ст. 270 ЦПК України, заявлено клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу та подано докази понесення позивачкою відповідних витрат. 
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до Постанови Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки було надано: ордер від 13.07.2024 серії ВН № 1387106, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю від 20.06.2018 серії ОД № 003332, акт надання правової допомоги № 1 від 23.11.2025, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 12.08.2024 № 260Т004UWR, угодою про надання правової допомоги від 13.07.2024 № 106.
Приймаючи до уваги надані суду докази, з огляду на часткове задоволення позовних вимог (50%), суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені та підтверджені документально витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам сумі 4000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ), витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: 	Г.І.Смокіна