УХВАЛА

06 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 456/18/25
провадження № 61-3636ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу керівника Львівської обласної прокуратури Мерета Миколи Дмитровича на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 09 березня 2026 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування й прокуратури, та
ВСТАНОВИВ: 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Державного бюджету України 3 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 217 000,00 грн витрат на правову допомогу.
18 серпня 2025 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області позов задоволено частково.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету на користь ОСОБА_1 644 800,00 грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду кримінального провадження 
від 21 грудня 2016 року № 12016140130002648 в розмірі 50 000,00 грн.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
09 березня 2026 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та Львівської обласної прокуратури залишено без задоволення .
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області 18 серпня 2025 року залишено без змін.
19 березня 2026 року керівник Львівської обласної прокуратури Мерет М. Д. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 березня 2026 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахував висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі 
№ 752/17832/14-ц, від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, 
від 01 березня 2023 року в справі № 925/556/21, від 22 січня 2025 року в справі 
№ 335/6977/22, в постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі 
№ 497/2885/15-ц, від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17, від 19 березня 2020 року в справі № 686/13212/19, від 07 травня 2020 року в справі 
№ 320/3271/19, від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц, 
від 18 травня 2022 року в справі № 522/2493/18, від 03 липня 2024 року в справі 
№ 642/4605/20, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пункту 1частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суд не дослідив зібрані у справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Крім того, заявник просить зупинити виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 березня 2026 року, оскільки така сума стягнення з державного бюджету є значною в умовах перебування країни у військовому стані.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Подавши заяву про зупинення виконання судових рішень, заявник не навів достатніх підстав і не надав доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.
Заявником не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою керівника Львівської обласної прокуратури Мерета Миколи Дмитровича на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 березня 2026 року.
Витребувати з Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали цивільної справи № 456/18/25 за позовом  ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування й прокуратури.
Відмовити в задоволенні клопотання керівника Львівської обласної прокуратури Мерета Миколи Дмитровича про зупинення виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2025 року та постанови Львівського апеляційного суду від 09 березня 2026 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська