ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року 
м. Черкаси  

Справа № 925/172/26

за позовом Фізичної особи-підприємця Чупирі Надії Дмитрівни 
до Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод"
про стягнення 81039,02 грн.

Представники учасників справи:
Позивач – Стратілатов К.Г., адвокат;
Відповідач – не з`явився.

Секретар судового засідання Сидоренко О.А.
Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1.1.  10.02.2026 Фізична особа-підприємець Чупиря Надія Дмитрівна звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод". 

1.2. Змістом позову є майнова вимога про стягнення 81039,02 грн, зокрема 67553,60 грн інфляційних втрат з 01.04.2021 до 31.12.2025 та 13485,42 грн 3% річних за період з 01.05.2021 до 31.12.2025 за прострочення виконання грошового зобов`язання.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач неналежно виконав у встановлений договором строк зобов`язання з оплати наданих послуг за перевезення вантажу, внаслідок чого позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання.

1.4.  16.02.2026 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Суд ухвалив справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив о 10:30 11.03.2026.

1.5. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі суд надіслав представнику позивача адвокату Стратілатову К.Г. та відповідачу, яку 17.02.2026 доставлено до їх електронних кабінетів у ЄСІТС. (а.с. 31-32)

1.6. 04.03.2026 суд ухвалив призначити судове засідання о 12:00 19.03.2026, повідомив, що о 10:30 11.03.2026 не відбудеться у зв`язку з відрядженням судді Гладуна А.І. для участі у роботі XX з`їзду суддів України.

1.7. 19.03.2026 позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, позов підтримав повністю. (а.с. 36)

1.8. 19.03.2026 у судове засідання представники сторін не з`явилися.

1.9. 19.03.2026 суд ухвалив відкласти розгляд справи у судовому засіданні до 15:00 26.03.2026.

1.10. Відповідно до частини 1 статті 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

1.11. Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

1.12. Днем вручення ухвал суду від 16.02.2026, від 04.03.2026 та від 19.03.2026 відповідачу є 17.02.2026, 04.03.2026 та 20.03.2026 - дні отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи. (а.с. 32, 35 на звороті, 39 на звороті)

1.13. Суд вжив усіх передбачених законом засобів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи за його участю. 

1.14. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

1.15. У судовому засіданні 26.03.2026 взяв участь представник позивача адвокат Стратілатов К.Г. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

1.16. Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.17. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (пункт 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

1.18. Учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.19. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

1.20. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явку представників учасників справи в судове засідання суд не визнав обов`язковою суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності представника відповідача.

1.21. 26.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.22. Представник позивача адвокат Стратілатов К.Г. просив позов задовольнити повністю.

1.23. 26.03.2026 суд завершив розгляд справи по суті, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення суду та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

1.24. 26.03.2026, керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/172/26.

Вислухавши пояснення учасника справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову позивача до відповідача є майнова вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач доводить прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати за надані послуги з перевезення вантажу.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у справі є обставини виникнення між сторонами зобов`язання; прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання; розмір невиконаного грошового зобов`язання; період прострочення виконання грошового зобов`язання; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Обставини, які не підлягають доказуванню у справі.

3.1.  Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

3.2. 22.01.2015 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення суду у справі №925/2185/14, яким позов Приватного підприємства "Леванте" задовольнив повністю. Стягнув з Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" на користь Приватного підприємства "Леванте" 79588,34 грн боргу, 12545,37 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2013 до 30.09.2014, 2209,49 грн 3% річних за період з 20.11.2013 до 20.10.2014, 1887,00 грн судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 06.02.2015. На виконання рішення від 06.02.2015 суд видав наказ.

3.3. 26.05.2015 Господарський суд Черкаської області ухвалив замінити стягувача у виконавчому провадженні №46727338 з виконання наказу суду від 06.02.2015 про примусове виконання рішення від 22.01.2015 у справі №925/2185/14 з ПП "Леванте" на його правонаступника ФОП Чупирю Надію Дмитрівну. 

3.4. 13.07.2021 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення суду у справі №925/591/21, яким позов ФОП Чупирі Надії Дмитрівни задовольнив повністю. Стягнув з Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" на користь ФОП Чупирі Надії Дмитрівни 15568,79 грн 3% річних за період з 21.10.2014 до 28.04.2021, 79269,98 грн інфляційних втрат за період з 01.10.2014 до 31.03.2021. Рішення суду набрало законної сили 05.08.2021.

3.5. У рішенні суду від 22.01.2014 у справі №925/2185/14 суд встановив, що 02.09.2013 ПП "Леванте" (перевізник) та ДП "Іваньківський цукровий завод" (замовник) уклали договір про перевезення цукрового буряку №56.

3.6. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.11.2014 становила 79588,34 грн, яка становила предмет майнових вимог позивача до відповідача у справі №925/2185/14. 

3.7. Позивач та відповідач є учасниками справ №925/2185/14, №925/591/21 та №925/172/26.

3.8. Враховуючи норми частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу не підлягають доказуванню під час розгляду справи №925/172/26 обставини:

- виникнення між позивачем та відповідачем майнового господарського зобов`язання на підставі договору про перевезення цукрового буряку №56 від 02.09.2013;

- прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати за надані послуги з перевезення вантажу; 

- розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 20.11.2014 становив 79588,34 грн.

4. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

4.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

4.1.1. 08.07.2016 в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрив виконавче провадження №51589863 з виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 06.02.2015 у справі №925/2185/14 про стягнення з відповідача на користь позивача 96230,20 грн. (а.с. 12)

4.1.2. 10.11.2021 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрив виконавче провадження №67454372 з виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 06.08.2021 у справі №925/591/21 про стягнення з відповідача на користь позивача 79269,98 грн інфляційних втрат, 15568,79 грн 3% річних, 2270,00 грн судового збору. (а.с. 17) 

4.1.3. 02.02.2026 позивач надіслав Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції клопотання, у якому просив надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження №67454372 від 10.11.2021 з ідентифікатором, надати інформацію про розмір стягнутих з боржника на користь стягувача коштів та повідомити який залишок боргу у виконавчих провадженнях №67454372 від 10.11.2021 та №51589863 від 08.07.2016. (а.с. 19)

4.1.4.  04.02.2026 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області надіслав позивачу лист №2076, у якому повідомив, що кошти за виконавчими провадженнями №67454372 від 10.11.2021 та №51589863 від 08.07.2016 не стягувалися. Крім того Відділ повідомив, що відповідно до повідомлення Фонду державного майна України про включення єдиного майнового комплексу ДП "Іваньківський цукровий завод" до переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2021 році, 0904.2021 державний виконавець виніс постанову про зупинення виконавчих проваджень №67454372 від 10.11.2021 та №51589863 від 08.07.2016. У боржника наявне нерухоме майно, на яке накладений арешт. (а.с. 20)

4.1.5. За розрахунком позивача відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити 13485,42 грн 3% річних за період з 01.05.2021 до 31.12.2025 та 67553,60 грн інфляційних втрат за період з квітня 2021 року до грудня 2025 року. (а.с. 22)

4.2. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав.

4.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

4.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

4.5. На підставі поданих сторонами доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані сторонами докази суд визнає належними.

4.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

4.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, а відповідач заперечує проти позову сторони подали письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані сторонами отримані з порушенням закону. Докази подані сторонами суд визнає допустимими.

4.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

4.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

4.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

4.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

4.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

5. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

5.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

5.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

5.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.5. Враховуючи обставини, що не підлягають доказуванню, належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

5.5.1. виникнення між позивачем та відповідачем майнового господарського зобов`язання на підставі договору про перевезення цукрового буряку №56 від 02.09.2013;

5.5.2. відповідач не виконав зобов`язання за договором та не сплатив позивачу за надані послуги з перевезення у строк встановлений договором;

5.5.3. розмір невиконаного зобов`язання станом на 20.11.2014 становив 79588,34 грн;

5.5.4. 22.01.2015 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення суду у справі №925/2185/14, яким стягнув з Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" на користь Приватного підприємства "Леванте" 79588,34 грн боргу, 12545,37 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2013 до 30.09.2014, 2209,49 грн 3% річних за період з 20.11.2013 до 20.10.2014, 1887,00 грн судових витрат;

5.5.5. 26.05.2015 Господарський суд Черкаської області ухвалив замінити стягувача у виконавчому провадженні №46727338 з виконання наказу суду від 06.02.2015 про примусове виконання рішення від 22.01.2015 у справі №925/2185/14 ПП "Леванте" на його правонаступника ФОП Чупирю Надію Дмитрівну;

5.5.6. 13.07.2021 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення суду у справі №925/591/21, яким стягнув з Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" на користь ФОП Чупирі Надії Дмитрівни 15568,79 грн 3% річних за період з 21.10.2014 до 28.04.2021, 79269,98 грн інфляційних втрат за період з 01.10.2014 до 31.03.2021;

5.5.7. за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у позивача виникло право на стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.05.2021 до 31.12.2025 та інфляційних втрат за період з 01.04.2021 до 31.12.2025.

6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

6.1.  Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

6.2. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини з надання послуг перевезення.

6.3. Згідно із статтею 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

6.4. Відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Законами України "Про транспорт", "Про зовнішньоекономічну діяльність", "Про транзит вантажів", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них (стаття 3 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

6.5. Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

6.6. Згідно з абзацом 7 глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

6.7. Транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання (стаття 4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

6.8. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

6.9. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.10. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

6.11. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

6.12. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

6.13. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 

6.14. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

6.15. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

6.16. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

6.17. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

6.18. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

6.19. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

6.20. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

6.21. Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

7. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

7.1.  Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про перевезення цукрового буряку.

7.2.  Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов`язання зі сплати позивачу за наданні послуги з перевезення.

7.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

7.4. На підставі договору про перевезення цукрового буряку №56 від 02.09.2013 у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу кошти за надані послуги з перевезення.

7.5. Відповідач не виконав своє зобов`язання за договором та не сплати позивачу кошти за надані послуги.

7.6. Розмір невиконання зобов`язання відповідача станом на 20.11.2014 становив 79588,34 грн.

7.7. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.01.2015 у справі №925/2185/14 стягнув з Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" на користь Приватного підприємства "Леванте" 79588,34 грн боргу, 12545,37 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2013 до 30.09.2014, 2209,49 грн 3% річних за період з 20.11.2013 до 20.10.2014, 1887,00 грн судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 06.02.2015.

7.8. 26.05.2015 Господарський суд Черкаської області замінив стягувача у виконавчому провадженні №46727338 з виконання наказу суду від 06.02.2015 про примусове виконання рішення від 22.01.2015 у справі №925/2185/14 ПП "Леванте" на його правонаступника ФОП Чупирю Надію Дмитрівну. 

7.9. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.07.2021 у справі №925/591/21 стягнувз відповідача на користь позивача 15568,79 грн 3% річних за період з 21.10.2014 до 28.04.2021, 79269,98 грн інфляційних втрат за період з 01.10.2014 до 31.03.2021. Рішення суду набрало законної сили 05.08.2021.

7.10. На виконання вказаних рішень 06.02.2015 та 06.08.2021 Господарський суд Черкаської області видав накази.

7.11. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

7.12. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування , їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

7.13. 08.07.2016 та 10.11.2021 державними виконавцями відкриті виконавчі провадження №51589863 та №67454372.

7.14. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області повідомив стягувача, що станом на 04.02.2026 кошти за виконавчими провадженнями №67454372 від 10.11.2021 та №51589863 від 08.07.2016 з боржника не стягувалися.

7.15. Суд враховує, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

7.16. Боржник не виконав грошове зобов`язання зі сплати 79588,34 грн боргу.

7.17. Отже, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за період з 01.04.2021 до 31.12.2025 у позивача виникло право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та за період з 01.05.2021 до 31.12.2025 3% річних.

7.18. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

7.19. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 

7.20. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

7.21. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

7.22. За розрахунком позивача відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити 13485,42грн 3% річних за період з 01.05.2021 до 31.12.2025, зокрема 7711,60 грн за період з 01.05.2021 по 31.12.20234 за 975 днів (96230,20 грн (заборгованість стягнута рішенням суду від 21.01.2015 у справі №925/2185/14) х 3% х 975 днів прострочення : 365 днів :100), 2886,91 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 за 366 днів (96230,20 грн х 3% х 366 днів прострочення : 366 днів :100), 2886,91 грн за період з 01.01.2025 до 31.12.2025 за 365 днів (96230,20 x 3 % x 365 днів прострочення : 365 : 100) та 67553,60 грн інфляційних втрат за період з квітня 2021 року до грудня 2025 року (96230,20 х 1,70200 - 96230,20). (а.с. 22)

7.23. Визначаючи розмір простроченого відповідачем грошового зобов`язання, позивач для обрахунку інфляційних втрат та 3% річних врахував розмір стягнутої рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.01.2015 у справі №925/2185/15 суми боргу в розмірі 79588,34 грн, суми 3% річних в розмірі 2209,49 грн, інфляційних втрат в розмірі 12545,37 грн та судового збору в розмірі 1887,00 грн, а разом 96230,20 грн.

7.24. Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду за змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

7.25. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу укладеного договору та закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

7.26.  Рішення суду не є підставою виникнення у відповідача нового грошового зобов`язання, яке не існувало до його ухвалення. Підставою виникнення грошового зобов`язання відповідача є укладений сторонами договір перевезення, невиконання якого відповідачем зумовило звернення позивача з позовом до відповідача у справі №925/2185/15. Ухвалюючи рішення суду від 22.01.2015, суд встановив обставини виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами та розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача і період прострочення. Подальше невиконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати за надані послуги з перевезення у розмірі 79588,34 грн зумовлює право позивача нарахувати на суму боргу інфляційні втрати 3% річних за весь час прострочення.

7.27. Водночас стягнуті з відповідача рішенням суду інфляційні втрати, 3% річних та судовий збір не можуть враховуватися у складі грошового зобов`язання відповідача, що виникло на підставі договору та не було виконане своєчасно, під час нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення, що не був охоплений рішеннями суду у справах №925/2185/15 та №925/591/21.

7.28. За розрахунком суду розмір інфляційних втрат з урахуванням суми боргу у розмірі 79588,34 грн за період з 01.04.2021 до 31.12.2025 становить 55754,07 грн (79588,34 x 1.70053065 - 79588,34).

7.29. За розрахунком суду розмір 3% річних з урахуванням суми боргу у розмірі 79588,34 грн за період з 01.05.2021 до 31.12.2025 становить 11153,27 грн (6377,97 грн за період з 01.05.2021 до 31.12.2023 за 975 днів (79588,34 x 3 % x 975 днів : 365 : 100), 2387,65 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 за 366 днів (79588,34 x 3 % x 366 днів : 366 : 100), 2387,65 грн за період з 01.01.2025 до 31.12.2025 за 365 днів (79588,34 x 3 % x 365 днів : 365 : 100).

7.30. Несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з перевезення та надає позивачу право вимагати сплати відповідачем суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

7.31. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 67553,60 грн інфляційних втрат за період з 01.04.2021 до 31.12.2025 та 13485,42 грн 3% річних за період з 01.05.2021 до 31.12.2025 за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд визнає обґрунтованими частково, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково у розмірі 55754,07 грн інфляційних втрат за період з 01.04.2021 до 31.12.2025 та 11153,27 грн 3% річних за період з 01.05.2021 до 31.12.2025.

8. Розподіл судових витрат.

8.1.  Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.2. За подання позовної заяви, враховуючи коефіцієнт 0,8 за подання позовної заяви в електронній формі, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн на підставі платіжної інструкції № 0239710030 від 10.02.2026. (а. с. 4)

8.3. У позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.

8.4. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

8.5. Оскільки позов суд задовольнив повністю судовий збір, сплачений позивачем за подання, позову суд покладає на відповідача у розмірі 2662,40 грн з урахуванням мінімального розміру судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду позову майнового характеру відповідно до норми підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 14, 129, 130, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Фізичної особи-підприємця Чупирі Надії Дмитрівни до Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" (ідентифікаційний код 32741501, адреса місцезнаходження: 20132, Черкаська обл., Уманський р-н, с. Іваньки, вул. Заводська, 1) на користь Фізичної особи-підприємця Чупирі Надії Дмитрівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) 55754,07 грн (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 07 копійок) інфляційних втрат, 11153,27 грн (одинадцять тисяч сто п`ятдесят три гривні 27 копійок) 3% річних, 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

У решті позову в частині вимоги про стягнення 11799,53 грн інфляційних втрат, 2332,15 грн 3% річних відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.
Повне рішення суду складене 03.04.2026.
Суддя А.І. Гладун